Справа №:755/8862/25
Провадження №: 2/755/6747/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.
при секретарі -   Борщенко О.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - АТ «ОТП Банк») звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 , заборгованість за Заявою-анкетою про надання банківських послуг від 10 жовтня 2023 року
№ 0001/980/2524348/23, що станом на 15 січня 2025 року становить 12 773,72 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 122,69 грн, заборгованість за відсотками - 239,54 грн, заборгованість за прострочене тіло кредиту - 5 424,00 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 1 987,49 грн, та судові витрати, що складаються із витрат на оплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10 жовтня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір у вигляді Заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», шляхом підписанням удосконаленим електронним підписом. Відповідно до кредитного договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит та зобов`язується належним чином використати і повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати всі інші зобов`язання зазначені в договорі. Пунктом 1 договору, визначено умови обслуговування кредитної лінії, відповідно до яких банк встановлює до картки кредитну лінію (безготівковий кредит) в національній валюті на споживчі цілі, з фіксованою процентною ставкою 3,3 % в місяць, а впродовж пільгового періоду - 0,01 % річних. Строк дії кредитної лінії 12 календарних місяців з правом продовження.
Підписавши Заяву-анкету про надання банківських послуг від 10 жовтня 2023 року
№ 0001/980/2524348/23, відповідач зобов`язалась щомісячно до кінця строку дії кожного платіжного періоду сплачувати мінімальний платіж, що включає в себе часткове погашення тіла кредиту та відсотки за користування коштами, однак належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконує, в результаті чого станом на 15 січня 2025 року у відповідача ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 12 773,72 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 122,69 грн, заборгованість за відсотками - 239,54 грн, заборгованість за прострочене тіло кредиту - 5 424,00 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 1 987,49 грн.
Враховуючи вищезазначене, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача 12 773,72 грн та судові витрати.
В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 травня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам роз`яснено їх процесуальні права та встановлено процесуальні строки.
У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_1 відзив на позов не подала. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що направлявся за адресою місця реєстрації відповідача, повернувся до суду неврученим з відміткою «Укрпошти» про причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Верховний Суд у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 сформував правовий висновок про те, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі
№ 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Верховний Суд у постанові від 11 червня 2021 року у справі № 2-6236/11, провадження
№ 61-6596ск20, сформулював висновок, за яким у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Також 03 червня 2025 року на офіційному веб-сайті Судової влади України розміщено оголошення про розгляд Дніпровським районним судом міста Києва цивільної справи № 755/8862/25 за позовом АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відповідачеві роз`яснено процесуальні права та встановлено процесуальні строки.
Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що 10 жовтня 2023 року ОСОБА_1 підписала заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0001/980/2524348/23. Ознайомившись з публічним Договором про видачу та обслуговування платіжних карток, невід`ємною частиною якого є тарифи банку та Заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», яка є одночасно заявою на відкриття карткового рахунку, які розміщені на офіційному сайті банку та в загальнодоступних для клієнтів місцях в установах банків, ОСОБА_1 виявила бажання оформити поточний (картковий) рахунок та електронний платіжний засіб для власних потреб, та зі встановленням кредитної лінії. Тип картки - віртуальна (без наявності пластикової картки), номер карткового рахунку (IBAN) - НОМЕР_1 , фінансовий номер мобільного телефону: НОМЕР_2 .
Згідно умов договору, розмір фіксованої процентної ставки становить 3,3 % в місяць або річних, а впродовж пільгового періоду 0,01 % річних (є незмінною протягом строку дії кредитної лінії та не може бути збільшено банком в односторонньому порядку). Строк дії кредитної лінії 12 календарних місяців з правом продовження. 
Шляхом підписання заяви-анкети відповідач підтвердила, що до укладення договору одержала та ознайомилась з довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
Перед укладенням Заяви-анкети банк надав відповідачу в повному об`ємі інформацію, зазначену в статті 30 Закону України «Про платіжні послуги», частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», в тому числі шляхом надання відповідачу доступу до такої інформації на офіційному сайті банку. Примірник договору, тарифів банку відповідачем отримано у дату укладення заяви-анкети.
Також, відповідач підтвердила, що сторонами вже укладено договір про дистанційне обслуговування та електронну взаємодію, відповідно до якого відповідач визнала. Що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом. 
До Анкети-заяви також долучено паспорт споживчого кредиту із зазначенням інформації щодо кредитування. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом становить 12 146,36 грн. Реальна річна процентна ставка становить 47,64 % річних. 
Відповідно до наданої позивачем довідки від 15 січня 2025 року, вбачається, що на картковий рахунок № НОМЕР_3 відкритий на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , встановлено кредитний ліміт у розмірі 10 000,00 грн.
Також позивачем долучено копію договору про видачу та обслуговування платіжних карток (публічний) в редакції від 04 вересня 2023 року.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
За змістом частин першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).
Із дослідженого судом договору від 10 жовтня 2023 року № 0001/980/2524348/23 встановлено, що його укладено в електронній формі.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразового ідентифікатору є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Частиною першою статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Положеннями частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
За змістом частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм цього Положення.
Використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом.
Банк самостійно визначає технологію створення електронних документів, які клієнт підписує цифровим власноручним підписом.
Банк має право застосовувати процедури фото та/або відеофіксації, інші процедури з метою документування та контролю за процесом підписання документа клієнтом з використанням цифрового власноручного підпису. Застосування зазначених процедур повинно здійснюватися за умови попередньо отриманої згоди клієнта.
Як встановлено судом, договір від 10 жовтня 2023 року № 0001/980/2524348/23 укладений в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог статті 12 вказаного Закону, за допомогою удосконаленого електронного підпису, та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ОТП Банк).
Тобто, особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначає банк.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
З наданих матеріалів вбачається, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису.
Отже, судом встановлено, що укладений між сторонами договір від 10 жовтня 2023 року
№ 0001/980/2524348/23 відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання.
До позовної заяви долучено паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію про основні умови кредитування, інформацію щодо суми ліміту кредиту, спосіб та строки надання кредиту, процентної ставки, орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, порядок повернення кредиту, строк кредитування.
Паспорт споживчого кредиту містить всю необхідну інформацію, надання якої вимагає Закону України «Про споживче кредитування».
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України).
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом також досліджено Звіт-рахунок, що за своїм змістом є випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 , за період з 10 жовтня 2023 року по 15 січня 2025 року, з якого вбачається, що відповідач користувалась картковий рахунком, періодично отримувала на нього грошові перекази, вчиняла дії зі списання коштів, частково вносила кошти на погашення кредиту та вчиняла інші банківські операції. Наданий Звіт - розрахунок (виписка) з банківського рахунку містить інформацію про тіло кредиту, нараховані відсотки, заборгованість на кінець періоду.
Звіт - розрахунок (виписка) по кредиту відповідача, що міститься в матеріалах справи є належним доказом для визначення заборгованості відповідача, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року
№ 75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц.
Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межі встановленого кредитного ліміту.
З наданого банком розрахунку заборгованості та виписки по кредиту вбачається, що станом на
15 січня 2025 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 12 773,72 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 122,69 грн, заборгованість за відсотками - 239,54 грн, заборгованість за прострочене тіло кредиту - 5 424,00 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 1 987,49 грн.
Наявність у відповідача заборгованості за кредитом також підтверджується довідкою про наявність заборгованості від 15 січня 2025 року.
Відповідач контррозрахунку заборгованості за тілом кредиту суду не надала.
Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявність заборгованості перед позивачем за кредитним договором від 10 жовтня 2023 року № 0001/980/2524348/23.
З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк, кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 122,69 грн та заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 5 424,00 грн, що підлягає стягненню з відповідача.
Щодо нарахованих відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування.
Відповідно до частини другої статті 1048 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до статей 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.
Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Судом встановлено, що в заяві-анкеті та паспорті споживчого кредиту визначені: строк кредитування, базова процентна ставка, відповідальність сторін за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.
Вказаний паспорт містить однозначні, погоджені сторонами умови кредитування, зокрема в частині визначення відсоткової ставки за користування кредитними коштами, розміру загальних витрат за кредитом, орієнтовної реальної річної процентної ставки.
Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним між сторонами кредитним договором, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, та штрафним санкціям за користування кредитами.
З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк, кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість згідно договору від 10 жовтня 2023 року № 0001/980/2524348/23 у розмірі 12 773,72 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 122,69 грн, заборгованість за відсотками - 239,54 грн, заборгованість за прострочене тіло кредиту - 5 424,00 грн, заборгованість за простроченими відсотками
- 1 987,49 грн.
Крім того, суд враховує, що відповідачем не надано контррозрахунку суми заборгованості за відсотками за користування кредитом. Також відповідачем не надано доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору. 
Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно із статтею 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до платіжного доручення від 24 березня 2025 року № 2901599226 позивачем сплачено судовий збір у сумі - 3 028,00 грн.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 526, 549, 550, 611, 613, 615, 627, 629, 631, 638, 639, 1048, 1054 ЦК України, статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за Заявою-анкетою про надання банківських послуг від 10 жовтня 2023 року
№ 0001/980/2524348/23 станом на 15 січня 2025 року, що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 122,69 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 239,54 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 5 424,00 грн, та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі
1 987,49 грн, що разом складає 12 773,72 грн (дванадцять тисяч сімсот сімдесят три гривні 72 копійки).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Позивач - Акціонерне товариство «ОТП Банк», ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 21685166, адреса місцезнаходження: вул. Жилянська, буд. 43, м. Київ, 01033.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Повне рішення суду виготовлено 07 серпня 2026 року.

Суддя О.О. Хромова