КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 753/27361/25
номер провадження: 33/824/2156/2026
Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Павелка Руслана Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2026 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2026 року  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.
Цією ж постановою ОСОБА_1 , який є інвалідом ІІ групи, звільнено від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, адвокат Павелко Р.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2026 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суддею першої інстанції залишено поза увагою, що на відеозаписі поліцейський зазначив про ознаки сп`яніння: поведінка не відповідає обстановці, запах алкоголю та почервоніння шкіряного покриву обличчя. В той же час в протоколі (складання якого не попало на відеозапис) зазначені інші неозвучені ознаки сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук.
Вказує, що з частини відеозапису вбачається, що поліцейськими було запропоновано водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Однак поліцейськими не було роз`яснено водію наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Посилається на відсутність відеозапису в проміжок часу після 03:05:29 та до 03:17:10, на якому було зафіксовано бажання ОСОБА_1 пройти освідування саме на місці зупинки.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, якого (технічного засобу) у поліцейських не було. Вимога пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я не є законодавчо обґрунтованою, висунута з грубим порушенням порядку (процедури), встановленого чинним законодавством, без дотримання матеріально-правових та процесуальних норм, оскільки ОСОБА_1 декілька разів наполягав на проходженні освідуванні на місці (відеозапис вказаних подій надано суду не було).
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Павелко Р.С. в судове засідання, призначене на 26 червня 2026 року, не з`явились. Про місце і час розгляду справи повідомлялися судом апеляційної інстанції своєчасно, в установленому законом порядку.
Так, ОСОБА_1 був повідомлений про судове засідання, призначене на 26 червня 2026 року на 11 год 00 хв., особисто під розписку (а.с.55).
Захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Павелко Р.С., судова повістка про виклик у судове засідання, призначене на 26 червня 2026 року на 11 год 00 хв., була доставлена до його електронного кабінету 25 травня 2026 року, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.с.57).
25 червня 2026 року від адвоката Павелка Р.С. до Київського апеляційного суду через електронний кабінет надійшла заява, в якій він просить проводити апеляційний розгляд апеляційної скарги за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника. 
Суд апеляційної інстанції враховує, що у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи наведене вище та приймаючи до уваги заяву захисника, в якій він просить проводити апеляційний розгляд апеляційної скарги за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Павелка Р.С.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.
За положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.
Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо доказів, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме в тому, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, у порушення вимог пункту 2.5 ПДР, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, які містять:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №538358 від 12 грудня 2025 року, яким встановлено, що 12 грудня 2025 року о 02 год 35 хв. в місті Києві по Бориспільському шосе під час зупинки транспортного засобу «Volkswagen Caddy», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , на блокпосту КП 503 у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на місці, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1);
- письмове направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 грудня 2025 року, з якого слідує, що за результатом огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння шкірного покриву обличчя (а.с.5);
- розписка ОСОБА_1 , згідно з якою він зобов`язався не керувати транспортним засобом «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , протягом 12 годин (а.с.6);
- розписка ОСОБА_2 , який зобов`язався не передавати право керування транспортним засобом «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 протягом 12 годин (а.с.6);
- постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6326449 віл 12 грудня 2025 року, згідно з якою 12 грудня 2025 року о 02 год 51 хв. в місті Києві по Бориспільському шосе водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.7);
- відеозаписи з нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських (а.с.9).
У рішеннях ЄСПЛ «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, ЄСПЛ неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Апеляційний суд враховує, що вказані вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформленням поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).
Таким чином, висновок судді першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є правильним і таким, що ґрунтується на матеріалах справи.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги про скасування постанови судді Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2026 року, суд апеляційної інстанції не встановив достатніх даних, які б дозволили спростувати належність, допустимість та достовірність доказів, наведених в оскаржуваній постанові, на підставі яких суддя першої інстанції обґрунтовував свої висновки про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Із наявних в матеріалах справи відеозаписів з нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських вбачається, що автомобіль «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , було зупинено у зв`язку з тим, що він рухався Бориспільським шосе під час комендантської години (02 год 37 хв. відеозапису). В процесі спілкування у водія було виявлено відсутність посвідчення водія, у зв`язку з чим повідомлено про складання на нього постанови за ч.2 ст.126 КУпАП та роз`яснено його права, передбачені ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України (02 год 51 хв. відеозапису). В ході спілкування поліцейським у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим працівник поліції озвучив вимогу про проходження водієм огляду на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповів ні, не буду, а на питання чи буде водій проходити огляд у лікаря-нарколога, ОСОБА_1 відповів, що ні, бо він за кермом не їхав та нічого не бачив (02 год 52 хв. відеозапису). Після цього працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 про те, що на нього складатиметься протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, але відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Надалі працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що складений протокол про адміністративне правопорушення буде розглядатися судом (03 год 03 хв. відеозапису). Також з відеозапису вбачається, що працівники поліції декілька разів роз`яснювали, що пропозиція надати хабар буде розцінена як кримінальне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що на відеозаписі відсутній проміжок часу після 03:05:29 та до 03:17:10, на якому було зафіксовано бажання ОСОБА_1 пройти освідування саме на місці зупинки, є безпідставними.
Так, наявні в матеріалах справи відеозаписи з нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських містять зазначений в апеляційній скарзі проміжок часу, на якому ОСОБА_1 не виявляв будь-якого бажання пройти освідування.
Більше того, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння в цілому, не акцентуючись на місці його проходження.
При цьому апеляційний суд враховує, що обставини адміністративного правопорушення, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та норма інкримінованого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом з нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 12 грудня 2025 року за участю ОСОБА_1 .
Вказані вище відеозаписи є передбаченим ст.251 КУпАП належним засобом доказування, який був оцінений судом у сукупності й логічному взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами та є достатнім для висновку у поза розумний сумнів, що 12 грудня 2025 року о 02 год 35 хв. в місті Києві по Бориспільському шосе під час зупинки транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , на блокпосту КП 503 у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на місці, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП.
Таким чином апеляційний суд вважає, що всупереч доводів апеляційної скарги, наведені вище обставини об`єктивно свідчать про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Тому позиція сторони захисту про те, що ОСОБА_1 виявив бажання на проходження огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки спростовується наявними в матеріалах справи відеозаписами з нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських.
Доводи апеляційної скарги про те, що на відеозаписі поліцейський зазначив про ознаки сп`яніння: поведінка не відповідає обстановці, запах алкоголю та почервоніння шкіряного покриву обличчя, в той же час в протоколі зазначені інші неозвучені ознаки сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, не заслуговують на увагу, виходячи з такого.
Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння і не визначають часових рамок для виявлення таких ознак.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 02 червня 2007 року, ЄСПЛ у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону.
Тому зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки сп`яніння, яка не була озвучена працівником поліції, не впливає на склад адміністративного правопорушення, а саме на те, що ОСОБА_1 відмовився виконати вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, останнім не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги про скасування постанови судді Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2026 року, апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції прийняте законне і обґрунтоване судове рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. Крім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2026року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Павелка Р.С. подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргуадвоката Павелка Руслана Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду С.М.Верланов