Справа №751/11132/25 
Провадження №2/751/528/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 року       місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Деркача О. Г. 
секретар судового засідання Курач В.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними в справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Красногора Олександра Володимировича про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Красногора О.В., в якому просить: зняти арешт (обтяження) з нерухомого майна, з будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , накладений 15.03.2005 року приватним нотаріусом Красногор О.В., підстава обтяження іпотечний договір №729, 28.02.2005; зобов`язати приватного нотаріуса Красногор О.В. внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме зняти заборону відчуження щодо житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
В обґрунтування позовних вимог посилається, що він є власником 6/11 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 , ан підставці договору купівлі-продажу від 02.12.2004 року. 
Зазначає, що лютому 2005 року між ним та АБ «Синтез» було укладено кредитний договір на суму 3000,00 доларів США, забезпечений заставою нерухомого майна – будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з укладенням зазначеного кредитного договору, приватним нотаріусом Красногор О.В. було накладено арешт (обтяження) на вказане нерухоме майно, про що внесено відповідний запис до реєстру. Вказує, що кредитні зобов`язання за кредитним договором були виконані в повному обсязі та достроково, що підтверджується фактичним припиненням будь-яких вимог кредитора та відсутністю претензій протягом багатьох років. Посилається, що після погашення кредиту він не був проінформований про необхідність звернення до нотаріуса з заявою для зняття арешту з майна, а тому обтяження з майна не було знято. У 2025 році при зверненні до державного реєстратора з метою здійснення реєстраційних дій було встановлено, що на все домоволодіння досі накладено арешт. Вказує, що звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту, однак отримав відмову у зв`язку з відсутністю довідки з банку про відсутність заборгованості. Звертає увагу, що АБ «Синтез» ліквідовано, Національний банк України надав письмові відповіді з яких вбачається, що кредитна справа щодо зазначеного кредитного договору не передавалась, інформація про кредитну заборгованість ОСОБА_1 відсутня у переліку активів АБ «Синтез», що свідчить про завершення кредитних зобов`язань. Повідомлено, що документи про видачу позик, кредитів, що видані у національній і іноземних валютах, листування про погашення позик та кредитів, звіт про оцінку майнових прав за кредитними договорами згідно переліку, що входять до кредитного портфелю – були вилучені та знищені в установленому законом порядку в зв`язку із закінченням строк їх зберігання, який становить п`ять років. Таким чином, на сьогодні арешт на нерухоме майно не має правових підстав, і порушує його право власності та перешкоджає вільному розпорядженню майном. Вважає, що на даний час підстави для продовження обтяження на його майно відсутні, а тому порушене право підлягає захисту в судовому порядку шляхом зняття арешту на майно.
Ухвалою судді від 05.01.2026 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
В установлений судом строк, відповідач відзиву на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не подав.
Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України).
Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником 6/11 частин житлового будинку з належною частиною надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу 6/11 частин житлового будинку від 02.12.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №4366 та витягом з Державного реєстру правочинів. (а.с.6-7, 8-9)
З інформаційної довідки №5005500021435-17538312360 від 17.10.2025 року (актуальна інформація про нерухомість), вбачається, що 15.03.2005 року Реєстратором: Приватним нотаріусом Красногор О.В., накладено арешт на нерухоме майно позивача: Тип обтяження: іпотека; підстава обтяження: іпотечний договір, 729, 28.02.2005, Приватний нотаріус Красногор О.В.; об`єкт обтяження: будинок, АДРЕСА_1 ; Іпотекодавець: ОСОБА_1 ; Іпотекодержатель: Акціонерний банк «Синтез»; розмір основного зобов`язання: 3000 доларів США; строк виконання: 27.02.2008; Тип обтяження: заборона на нерухоме майно накладено арешт Тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстровий номер обтяження №1722930. (а.с.13-14)
Згідно довідки №417/01-16 від 09.12.2025 року, на заяву ОСОБА_1 , приватним нотаріусом Красногор О.В. повідомлено, про неможливість знятт заборони відчуження щодо 6/11 частки жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та здійснення реєстрації припинення заборони та іпотеки в ДРРП на нерухоме майно, у зв`язку з відсутністю повідомлення кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту), що є обов`язковою умовою для зняття заборони відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно згідно ст..74 Закону України «Про нотаріат». (а.с.11)
Згідно відповіді ТОВ «ЛЕКСНАВІГАТОР» вих№20/10-2025-1 від 20.10.2025 року, наданої на адвокатський запит від 17.10.2025 року, заборгованість та кредитна справа №КrF-7/05 від 28.02.2005 року, між ОСОБА_1 та АБ «Синтез» Товариству не передавалась. (а.с.15)
Згідно листа Національного банку України від 24.10.2025№14-0005/81914, кредитна справа (кредитний/іпотечний договри) ОСОБА_1 ; ліквідний баланс АБ «Синтез»; договори відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав, в описах архівних справ АБ «Синтез» не зазначені та на архівне зберігання до НБУ не передавалися. Інформація про кредитну заборгованість ОСОБА_1 відсутня у переліку активів АБ «Синтез», передбачених в управління ТОВ «ЛЕКСНАВІГАТОР» на підставі відповідного договору. Згідно з актами від 14.12.2018 №8, від 17.03.2020 №9 «Про вилучення для знищення документів ПАТ АБ «Снтез» за 1996-2014 роки, не внесених до Національного архівного фонду» документи (справи) тимчасового (до 10 років включно) зберігання, в тому числі: документи (статут, кредитний договір, заяви-зобовязання, гарантійні листи) про видачу й оформлення позик, кредитів, що видані банками юридичним і фізичним особам у національній і іноземних валютах, листування про погашення позик та кредитів (у тому числі розшук позичальників); звіт про оцінку майнових прав за кредитними договорами згідно переліку, що входять до кредитного портфелю; документи (договори з проведення оцінки, купівлі-продажу майна, права власності, організації торгів, акти, протоколи за результатами проведення торгів тощо) були вилучені та знищені в установленому порядку в зв`язку із закінченням строк їх зберігання, який становить п`ять років (а.с.18-19) 
Відповідно до положень ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення.
Згідно із ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року № 364/3657 (зі змінами).
Відповідно до п. 2.1 Положення підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.
З 01.01.2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.
Згідно зі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.
Відповідно до Положення про Єдиний державний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.
Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство Інформаційний центр Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.
Згідно з п.п. 5.1 пункту 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 4 ст. 31-2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до Закону України «Про нотаріат» проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям.
Згідно з п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 2 постанови № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6 (в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
У свою чергу, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.
Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися належним на праві власності майном та власний розсуд.
За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А відповідно до ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Нормами ч.ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача відповідачем суду не надано.
Таким чином, наведеними обставинами і доказами, підтверджується, що в справі на даний час відсутні жодні докази на підтвердження доцільності й необхідності дії обтяження вказаного нерухомого майна, при цьому, ідентифікувати іпотечний договір №729 від 28.02.2005 року, який був підставою накладення арешту немає можливості, разом з тим відсутні будь-які виконавчі провадження відкриті на ОСОБА_1 , він не є боржником, що у свою чергу впливає на можливість позивача повноцінно реалізувати свої права як власника нерухомого майна, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позову. При цьому суд враховує, що у справі відсутні жодні відомості на підтвердження того, що внаслідок скасування обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна будуть порушені права інших осіб. За таких обставин, позов про зняття арешту з нерухомого майна підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 142, 263-265, 268, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Красногора Олександра Володимировича про зняття арешту з майна – задовольнити.
Зняти арешт (обтяження) з нерухомого майна, з будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , накладений 15.03.2005 року приватним нотаріусом Красногор О.В., підстава обтяження іпотечний договір №729, 28.02.2005.
Зобов`язати приватного нотаріуса Красногора Олександра Володимировича внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме зняти заборону відчуження щодо житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ).
Відповідач: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Красногор Олександр Володимирович (юридична адреса: місто Чернігів, вул. Гетьмана Полуботка, буд.10, ЄДРПОУ 2625316251).

Повний текст рішення складено 14.07.2026 року. 

Головуючий - суддя О. Г. Деркач