Справа № 373/1619/26
Провадження № 2/373/1517/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року Переяславський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючої судді       Хасанової В.В.,
за участю секретаря судового засідання   Ткалі І.М.,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,
встановив:
ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Грибанова Д.В. звернулось з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 7882449 від 13.10.2025 в загальному розмірі 24525,00 грн та судових витрат по справі.
В обґрунтування позову представник зазначив, що 13.10.2025 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 7882449 у виді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».
Згідно з розділом 1 Договору позики позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти в сумі 7500,00 грн на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (комісію та проценти) від суми позики. Відповідно до розділу 2 Договору позика надається строком на 30 днів.
ТОВ «Сіроко Фінанс» свої зобов`язання за договором позики виконало та надало відповідачу грошові кошти шляхом їх перерахування на картковий рахунок, який він зазначив при оформленні позики.
20.02.2026 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 20022026/4, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників.
Відповідачем умови договору не виконувалися належним чином що призвело до утворення заборгованості. 
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 7882449 від 13.10.2025 в розмірі 24525,00 грн, з яких: 7500,00 грн – сума заборгованості по тілу кредиту, 21,75 грн – сума заборгованості за відсотками, 15000,00 грн – сума заборгованості за пенею, 2003,25 грн – сума заборгованості за комісією.
Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з неї заборгованість за договором позики № 7882449 від 13.10.2025 в розмірі 24525,00 грн.
Ухвалою суду від 14.05.2026 справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін в судове засідання на 15.07.2026; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
15.05.2026 від відповідачки на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання не заперечила факт взяття нею позики та зазначила, що наразі немає фінансової можливості погасити наявну заборгованість. Крім того, вказала, що штрафні санкції та додаткові витрати суттєво збільшили розмір боргу та є надмірним фінансовим навантаженням на неї. Просила зменшити розмір штрафних санкцій та розглянути справу без її участі.
В судове засідання представник позивача та вдповідачка не з`явилсь. у своїхзаявах просили розгляд справи проводити за їх відсутності.
За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що 13.10.2025 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 7882449. Відповідно до умов договору Товариство зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти в позику в розмірі 7500,00 грн строком на 30 днів (дата повернення позики 11.11.2025) з фіксованою процентною ставкою 0,01 % в день. 
Умовами договору встановлено процентну ставку за понадстрокове користування позикою у розмірі 5,00 % в день. 
Також сторони відповідно до умов договору врегулювали розмір комісії за надання позики у розмірі 26,71 % від суми позики, що складає 2003,25 грн.
Параметри, порядок і графік повернення позики, сплати процентів та комісії за надання позики визначено в Додатку № 1 до договору. Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит щодо умов договору з графіком повернення позики (Додаток № 1), встановлено дату повернення позики 11.11.2025; суму платежу за розрахунковий період 9525,00 грн, що складається із суми кредиту за договором у розмірі 7500,00 грн, процентів за користування кредитом – 21,75 грн, комісії за надання кредиту – 2003,25 грн. Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток № 1) погоджено загальну вартість кредиту, що становить 9525,00 грн.
За умовами Договору (п. 1) кредит надається позичальнику на погоджений строк шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю проценти від суми позики. Номери електронних платіжних засобів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_5 зазначено у графі «Реквізити сторін» договору позики.
Відповідно до п. 21 договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Перерахування відповідачці ОСОБА_1 13.10.2025 позики в сумі 7500,00 грн підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «ЕВРОПЕЙСЬКА ПЛАТІЖНА СИСТЕМА», яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку.
Довідкою підтверджено прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції - ТОВ "Сіроко Фінанс" відповідно до умов договору про переказ коштів №ПВ23-04-25/2ЕПС від 23.04.2025 року, укладеного між Установою та ТОВ "Сіроко Фінанс" та завершення наступних платіжних операцій: дата 13.10.2025 року; номер платежу 0d2147c3-a570-4c89-a7a2-e1b498975565; сума 7500,00 грн; отримувач Капітальчук Ірина - ЕПЗ номер НОМЕР_1 .
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості станом на 20.02.2026 сума заборгованості становить 24525,00 грн, з яких: 7500,00 грн – сума заборгованості по тілу кредиту, 21,75 грн – сума заборгованості за відсотками, 15000,00 грн – сума заборгованості за пенею, 2003,25 грн – сума заборгованості за комісією.
20.02.2026 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 20022026/4, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників.
Ціна продажу за договором становить 3 283 371,33 грн, яку фактор сплачує клієнту протягом 5 робочих днів з моменту передачі по Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників. Моментом виконання договору є момент надходження зазначеної ціни продажу.
Судом досліджено Акт прийому-передачі Реєстру боржників № 1 від 20.02.2026.
Платіжною інструкцією № 23849 від 24.02.2025 встановлено, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило ТОВ «Сіроко Фінанс» суму фінансування згідно договору факторингу № 20022026/4 від 20.02.2026 в розмірі 3 283 371,33 грн.
Витягом з Реєстру боржників № 1 від 20.02.2026 встановлено, що ТОВ «Сіроко Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 за договором позики № 7882449 від 30.10.2025, що становить 24525,00 грн, з яких: 7500,00 грн – сума заборгованості по тілу кредиту, 21,75 грн – сума заборгованості за відсотками, 15000,00 грн – сума заборгованості за пенею, 2003,25 грн – сума заборгованості за комісією. 
Представником позивача додано розрахунок заборгованість відповідача за договором позики за період з 13.10.2025 по 20.02.2026, що містить аналогічні відомості щодо розміру заборгованості відповідача, які відображені у Витягу з Реєстру боржників. Розрахунок заборгованості не містить даних щодо оплати відповідачем будь-яких платежів за користування позикою за договором.
Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з наступного.
Між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування».
Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини.
Згідно вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 628, 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилом ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. 
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно із статтею 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»; 2) електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до п. 6 ст. 3 цього Закону підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. 
Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Наведені вище положення цивільного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет – грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. 
Кредитний договір може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування, розірвання договору тощо. 
За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 13.10.2025 ТОВ «Сіроко Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства договір позики № 7882449. 
Позичальник за допомогою інструменту ідентифікації системи BankID Національного банку пройшов автентифікацію, ідентифікацію та верифікацію як фізична особа відповідно до законодавства.
Встановлено, що кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, який був надісланий на електронну пошту, що була вказана ним при укладенні договору.
Без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19. Відтак, між відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору) та підписано договір відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами правочину.
З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що кредитний договір був укладений та підписаний в електронній формі і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Товариство належним чином виконало свої договірні зобов`язання, перерахувавши на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначений ним у кредитному договорі, суму кредиту, що підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «ЕВРОПЕЙСЬКА ПЛАТІЖНА СИСТЕМА», яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, про прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції - ТОВ "Сіроко Фінанс" та завершення наступних платіжних операцій: дата 13.10.2025 року; номер платежу 0d2147c3-a570-4c89-a7a2-e1b498975565; сума 7500,00 грн; отримувач Капітальчук Ірина - ЕПЗ номер НОМЕР_1 .
Таким чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених позивачем, надано докази щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, строків їх повернення. 
Представником позивача також долучено належні та допустимі докази, які підтверджують, що у відповідності до вимог закону, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_1 за договором позики № 7882449 від 13.10.2025.
Щодо правомірності нарахування комісії за надання кредиту у розмірі 2003,25 грн суд зазначає наступне. 10.06.2017 набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування». Відповідно до положень ч. 2 ст. 8 Закону чинним на дату укладення кредитного договору до загальних витрат за споживчим кредитом, які має понести позичальник, включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, в тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, а також юридичне оформлення. Окрім того, комісія за надання кредиту була також відображена і в тексті кредитного договору, який був підписаний відповідачкою, що свідчить про її обізнаність щодо включення комісії до загальних витрат за кредитом. Таким чином, суд доходить висновку про правомірність умов договору щодо сплати комісії, а також нарахування заборгованості щодо сплати комісії.
Щодо позовних вимог про стягнення із відповідача заборгованості по пені в розмірі 15000,00 грн, слід зазначити наступне.
Відповідно до положень Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За змістом ч. 2 ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.
Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України.
Так основним регулятором договірних відносин є ЦК України, а не окремі закони, що вбачається з аналізу висновків постанови Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 362/2159/15-ц.
З системного аналізу як приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» так і п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вбачається, що відповідні положення ЗУ «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування неустойки під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняття ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17, невідповідність окремих положень спеціального закону положенням кодексу не може бути усунено шляхом застосування правила, за яким із прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним раніше. Кодекс є основним актом цивільного законодавства, тому будь-які зміни в регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого кодексом. Суб`єкт законодавчої ініціативи зобов`язаний разом із законопроєктом про інакше регулювання цивільних відносин подати проєкт про внесення відповідних змін до ЦК. Якщо ж ЦК не змінився, колізійний принцип lexposteriorderogatpriori, за яким пізніший закон скасовує попередній, не застосовується. Норма ЦК превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу закону України. Спеціальні норми закону можуть містити уточнювальні положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України. Якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми Цивільного кодексу України.
Таким чином, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 15000,00 грн.
Отже, суд дійшов висновку, що вимоги позову про стягнення з відповідача заборгованості слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 7500,00 грн, як суму основного боргу, 21,75 грн як відсотки за користування кредитними коштами, та 2003,25 грн, як комісію за надання позики.
За правилами ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. 
Ціна позову позивачем визначена сумою 24525,00 грн. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково на суму 9525,00 грн, що становить 37,74 % від ціни позову, то з урахуванням принципу пропорційності з відповідача на користь позивача суд присуджує 1004,79 грн судового збору (2 662,40 грн х 37,74 %).
Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – задовольнити частково.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № 7882449 від 13.10.2025 у загальному розмірі 9525 (дев`ять тисяч п`ятсот двадцять п`ять) грн 00 коп. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 1004 (одна тисяча чотири) грн 79 коп. 
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повні найменування сторін та інших учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса місцезнаходження: вул. Лісова. 2, м. Бровари, Київська область, 07400; код ЄДРПОУ 35625014;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_7 . 

Суддя          В.В.Хасанова