ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
02068, м. Київ, вул. Кошиця, 5-А

справа № 753/9392/25
провадження № 2-а/753/225/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді  Каліушка Ф.А.
при секретарі  Володько С.С.
за участю сторін:   
позивача:     ОСОБА_1 ;
представника відповідача  Батранча Д.О.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - 

ВСТАНОВИВ:
У травні 2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - Департамент, відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що головним спеціалістом-інспектором з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Чимиліним Д. Ю. складено постанову від 16 грудня 2024 року серії №2КІ0000958987, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 700 грн. 
Вищезазначена постанова мотивована тим, що 16 грудня 2024 року о 11:23:27 год транспортний засіб «Ford Explorer», номерний знак НОМЕР_1 , що належить позивачу на праві приватної власності, залишено на майданчику для платного паркування на перетині вул. Антоновича та вул. Жилянській у м. Києві, без оплати за паркування, чим порушено вимоги пункту 5.43, 7.14 ПДР України.
Позивач зазначає, що дійсно 16 грудня 2024 року о 10 год. 21 хв. він припаркував свій автомобіль неподалік свого місця роботи, а саме по вул. Жилянській, 14 у м. Києві. Через застосунок «Київ Цифровий» активував час початку паркування у розділі «Міські сервіси», підрозділу сервіси водія «Погодинне паркування», тривалість орієнтовно 3 год. Ним була проведена оплата за вказане паркування через застосунок «Київ Цифровий».
Вказав, що зазвичай оплата стягується через застосунок «Київ Цифровий» одразу після завершення паркування. Проте, на його думку, через технічний збій оплата була здійснена лише 17 грудня 2024 року о 06 год. 57 хв. Інспектор з паркування зафіксував транспортний засіб 16 грудня 2024 року об 11:23:27 год, тобто після початку відліку часу у застосунку «Київ Цифровий» та після початку фактичної сплати ним коштів за початок паркування. Позивач стверджує, що внаслідок технічного збою системи оплата була зарахована за інший номерний знак ( НОМЕР_2 ) та інший паркувальний майданчик ( А1212 ).
Також позивач зазначив, що інспектор не залишив на лобовому склі копії постанови чи повідомлення, а саму постанову поштою він не отримував, дізнавшись про неї лише 29-30.04.2025 після накладення арешту на банківські рахунки із застосунку «Дія». 
Щодо моральної шкоди позивач вказує, що протиправні дії відповідача та арешт коштів позбавили його можливості оплачувати лікування дружини, що призвело до сильних душевних хвилювань та погіршення його власного стану здоровя.
Окрім того, оскаржувана постанова інспектора з паркування на його адресу не надходила. Вважає таку постанову протиправною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Ураховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 просив суд поновити строк звернення до суду щодо оскарження постанови про адміністративне правопорушення, визнати протиправною та скасувати постанову від 16 грудня 2024 року № 2КІ0000958987 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 152-1 КУпАП.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01 вересня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на подання адміністративного позову про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У жовтні 2025 року представник Відповідача подав відзив та заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову. Відповідач вказав, що факт правопорушення повністю доведено матеріалами фотофіксації: автомобіль НОМЕР_1 перебував на платному майданчику А1036 без оплати понад 10 хвилин. Додаток «Київ Цифровий» передбачає самостійне введення користувачем номерного знака та вибір зони паркування, тому відповідальність за некоректно введені дані несе Позивач. Згідно з відповіддю КП «ГІОЦ», оплата за автомобіль НОМЕР_1 на майданчику А1036 не здійснювалась.
Також представник відповідача вказав на безпідставність вимог про моральну шкоду, оскільки звернення позивача до лікаря відбулося до моменту отримання повідомлення про арешт рахунків, а дані його електронної декларації спростовують твердження про скрутне матеріальне становище.
У жовтні 2025 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що у його діях відсутній склад правопорушення, так як послугу з паркування ним було належним чином сплачено за транспортний засіб, номерний знак НОМЕР_1 . Посилається на збій 16 грудня 2024 року у застосунку електронного сервісу «Київ цифровий».
В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав викладених у позові. Представник відповідача повністю заперечив проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позов та поданих запереченнях.
Заслухавши в судовому засіданні позивача, представника відповідача, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що 16 грудня 2024 року головним спеціалістом-інспектором з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Чимиліним Д. Ю. складено постанову серії № 2КІ0000958987 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 152-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 700 грн.
Згідно з постановою, 16.12.2024 об 11:23:27 транспортний засіб Ford Explorer, д.н.з. НОМЕР_1 , залишено на майданчику для платного паркування (А1036) в м. Києві на перетині вул. Антоновича та вул. Жилянської без оплати послуг, чим порушено вимоги знаку 5.43, табл. 7.14 ПДР України.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КпАП України).
Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» порядок дорожнього руху на території України встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
У пункті 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 ПДР).
Відповідно до пункту 8.4. ПДР України інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів територій, де діють спеціальні правила, а таблички до дорожніх знаків уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.
До інформаційно-вказівних знаків належить, зокрема, знак 5.43 «Зона стоянки», який позначає початок зони, де дозволено стоянку на проїзній частині або вздовж проїзної частини за умов, що зазначаються на знаку або додаткових табличках під ним (пункт 5 розділу 33, додаток № 1 до ПДР України).
Згідно із пунктом 7 розділу 33, додатком № 1 до ПДР України табличка 7.14 «Платні послуги» застосовується, зокрема, зі знаком 5.43 для позначення місць, майданчиків або зони стоянки транспортних засобів, на яких беруть плату за паркування.
Відповідно до частини першої статті 152-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі за не оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування.
Санкція цієї норми передбачає штраф в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.
Організацію та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів регламентують Правила паркування транспортних засобів, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1342 (далі - Правила).
У пункті 12 Правил зазначено, що майданчики для паркування обладнуються відповідно до вимог цих Правил та ПДР України.
Відповідно до пунктів 13, 14 Правил відведені майданчики для паркування позначаються дорожніми знаками за суцільною синьою (блакитною) смугою на проїзній частині і на бордюрі, який відокремлює проїзну частину від пішохідної; відведені майданчики для платного паркування повинні обов`язково бути обладнані паркувальними автоматами, платіжними пристроями та/або інформаційними знаками про способи та порядок оплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування.
У пункті 26 Правил зазначено, що користувач зобов`язаний:  поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху;  сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування;  розмістити на час паркування на майданчиках для паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки.
Відповідно до статті 219 КУпАП України розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, віднесено до компетенції виконавчих комітетів (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад, діяти від імені яких мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.
Відповідно до положень статті 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі № 513/899/16-а.
Суд зазначає, що факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17.
На підтвердження своїх доводів позивач надав квитанцію №597555310, з якої вбачається сплата послуг за транспортний засіб із державним номерним знаком НОМЕР_2 на майданчику А1212 .
Проте, в оскаржуваній постанові наявні відомості про те, що фотофіксацію правопорушення здійснено технічним засобом АРМ інспектора та на виконання вимог статті 77 КАС України відповідачем надано фотоматеріали з місця вчинення правопорушення, з яких вбачається, що належний позивачу транспортний засіб «Ford Explorer», державний номерний знак НОМЕР_1 , був припаркований у зоні дії дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 ПДР України.
При цьому, згідно з листом КП «ГІОЦ» (адміністратора системи «Київ Цифровий»), оплата за паркування ТЗ Ford Explorer, державний номерний знак НОМЕР_1 , на майданчику А1036 16.12.2024 не здійснювалась.
Відповідно до п. 26 Правил користувач зобов`язаний сплатити вартість послуг користування майданчиком. Згідно з роз`ясненнями щодо функціонування застосунку «Київ Цифровий», користувач самостійно обирає/вводить номерний знак транспортного засобу та номер майданчика. Помилка користувача під час введення даних у застосунок (вибір іншого номерного знака та іншої паркувальної зони) не звільняє його від відповідальності за факт неоплати послуг паркування того транспортного засобу, який фактично був розміщений на платному майданчику. Належних доказів технічного збою системи суду не надано. Натомість відповіддю КП «ГІОЦ» підтверджено, що оплата за транспортний засіб НОМЕР_1 на майданчику А1036 у вказаний період не здійснювалась.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази про оплату послуг з паркування від 17 грудня 2024 року жодним чином не впливають на суть вчиненого правопорушення і не свідчать про неправомірність оскаржуваної постанови, оскільки ці документи підтверджують здійснення оплати за паркування транспортного засобу з номерним знаком НОМЕР_2 , майданчик А1212 , проте оскарженою постановою було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил паркування транспортного засобу «Ford Explorer», номерний знак НОМЕР_1 на паркувальному майданчику А1036 .
Оскільки фактично оплата за користування майданчиком А1036 транспортним засобом НОМЕР_1 до міського бюджету (оператору) у передбачений законом спосіб не надійшла, в діях власника транспортного засобу наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, а відтак постанова, винесена інспектором за наслідком розгляду адміністративної справи є обґрунтованою та законною.
Щодо процесуальних порушень інспектора.
Відповідно до частини п`ятої статті 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всупереч ствердженням позивача в оскаржуваній постанові містяться відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому наявні зображення транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, а відтак доводи позову про порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення суд відхиляє як необґрунтовані.
Окрім того, твердження позивача про те, що інспектор не залишив повідомлення під лобовим склом, не може бути самостійною підставою для скасування обґрунтованої та законної постанови по суті, оскільки окремі процедурні недоліки оформлення матеріалів правопорушення не можуть нівелювати доведений належними доказами (фотофіксацією з прив`язкою до часу та GPS-координат) факт самого порушення.
Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди.
Вимога про стягнення 400 000 грн моральної шкоди є похідною від основної вимоги про скасування постанови, а відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно усталеної практики Великої Палати Верховного Суду для стягнення моральної шкоди обов`язковою умовою є встановлення факту протиправної поведінки відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між такою поведінкою і шкодою.
Оскільки суд не встановив протиправності в діях відповідача при винесенні постанови, відсутня базова передумова для настання цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди.
Більше того, суд погоджується з доводами представника відповідача щодо відсутності причинно-наслідкового зв`язку, оскільки довідка лікаря датована 29.04.2025 о 09:45, тоді як позивач дізнався про відкриття виконавчого провадження із системи «Дія» 30.04.2025 об 11:00. Тобто погіршення стану здоров`я передувало факту обізнаності про арешт коштів. 
Також суд критично оцінює посилання позивача на неможливість оплатити таксі дружині через арешт суми боргу, оскільки, як вбачається з відкритих даних НАЗК, позивач має значні законні джерела доходів та заощадження, що виключає стан раптової фінансової безвиході, описаної у позові. Розмір заявленої шкоди (400 000 грн) є абсолютно неспівмірним та не відповідає критеріям розумності та справедливості.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позивача обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 152-1 КУпАП, під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.
Керуючись статтями 2, 5-9, 20, 73-78, 90, 241, 242, 243, 244, 246, 255, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову  ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ:          КАЛІУШКО Ф.А.

Дата складення та підписання повного тексту рішення 28.05.2026 року.