Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер №943/818/25 
Провадження № 2/943/133/2026 
15 липня 2026 року м. Буськ
Буський районний суд Львівської області
в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М. 
при секретарі Пирка В.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Буську цивільну справу за первісним позовом  ОСОБА_1 в особі представника, адвоката МИКИТЮКА Степана Миколайовича до ОСОБА_2 , третьої особи Служби у справах дітей Заболотцівської сільської ради Золочівського району Львівської області про визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третіх осіб Служби у справах дітей Заболотцівської сільської ради Золочівського району Львівської області, Служби у справах дітей Костопільської міської ради про визначення місця проживання дітей, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду з означеним позовом. Мотивує тим, що 07 грудня 2019 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одружилися, зареєструвавши шлюб в Буському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області. В шлюбі у них народилося двоє доньок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 08.08.2024 року шлюб сторін розірвано. Після розірвання шлюбу, діти сторін залишилися проживати з батьком. Дружина залишила спільне місце проживання раніше, вихованням та навчанням дітей не займається, матеріально дітям не допомагає, їх життям, здоров`ям, навчанням не цікавиться. У вихованні дітей допомагає бабуся, мати позивача. Відповідачка сплачує аліменти на утримання дітей, однак має заборгованість по сплаті таких терміном більше шести місяців. Оскільки спір щодо місця проживання дітей у добровільному порядку сторонами не досягнуто, просить визначити місце проживання дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за місцем проживання батька АДРЕСА_1 .
ОСОБА_11 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_5 , третьої особи Служби у справах дітей Заболотцівської сільської ради Золочівського району Львівської області, просить визначити місце проживання дітей ОСОБА_12 разом з матір`ю ОСОБА_13 . Мотивує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2024 року шлюб між ними розірвано. До розірвання шлюбу, сторони вже проживали окремо, діти проживали з матір`ю та перебували на її утриманні матері. Батько мало цікавився дітьми, не приймав участі у їх вихованні, тому за її заявою 17 травня 2024 року Бродівським районним судом Львівської області (справа №439/998/24) було видано судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_14 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_15 та ОСОБА_10 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу). Після припинення подружніх відносин сторін, проживала в сусідньому с. Лугове, де і водила дітей у садок (Лугівський ЗДО) до 05 липня 2024 року, до 05 липня 2024 року, діти проживали з матір`ю і відвідували садок по місцю проживання матері. Батько забирав дітей на вихідні, однак, згодом відповідач, забравши дітей на вихідні, не повернув їх, з того часу перешкоджає брати участь у вихованні та у спілкуванні з дітьми. З кінця липня 2024 року позивачка проживає з ОСОБА_16 та 20.12.2024 р. з ним зареєструвала шлюб. Фактично проживають по місцю служби ОСОБА_16 , за адресою: АДРЕСА_2 , для малолітніх дітей є створені умови для їх постійного проживання, ОСОБА_16 ставиться позитивно до того, щоб діти проживали разом з ними. Крім того, діти зараховані до закладу дошкільної освіти №5 «Ромашка» Костопільської міської ради та будуть відвідувати заклад з серпня 2025 року, за місцем проживання матері, для дітей влаштоване усе необхідне для їх повноцінного розвитку та організації соціального життя.
Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 11 червня 2025 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.
Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_5 , адвокат Микитюк С.М. подав заяву про залишення поданого ним позову без розгляду.
Позивач ОСОБА_5 , адвокат Микитюк С.М. в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання останнього про розгляд справи у його відсутності.
Представник ОСОБА_13 , адвокат Барабаш В.Г., до початку судового засідання подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити.
Представник органу опіки і піклування в судове засідання не з`явилася, подала суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника органу, подала висновок про доцільність зустрічного позову.
Враховуючи неявку учасників судового розгляду, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріли справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, оцінивши докази, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 07 грудня 2019 року між сторонами Буським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис №143. 
У шлюбі в них народилися двоє доньок ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2024 року шлюб сторін розірвано.
Згідно матеріалів справи слідує, що сторони, перебуваючи в шлюбі, проживали за місцем реєстрації чоловіка ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 . В подальшому діти проживали з матір`ю в с. Лугове Золочівського району, батько періодично забирав дітей на вихідні, проти чого мати не заперечувала. Однак надалі між сторонами виник спір щодо місця проживання дітей, коли ОСОБА_17 почала проживати з іншим чоловіком, забрав дітей та відмовився їх повертати. 
20.12.2024 ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_16 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , змінила прізвище з ОСОБА_18 на ОСОБА_19 .
Другий чоловік ОСОБА_20 проходить військову службу і сім`я фактично проживає по місцю служби ОСОБА_16 , за адресою: АДРЕСА_2 , про що подала акт про фактичне місце проживання особи від 13.05.2025 р.. 
Згідно Акту обстеження умов проживання спеціалістами служби у справах дітей Костопільської міської ради встановлено, що умови проживання задовільні: у квартирі чисто, затишно; наявна сучасна побутова техніка, меблі, запас продуктів харчування у достатній кількості. Для виховання дітей є місце для сну та відпочинку; наявний одяг, взуття, постільна білизна, іграшки, розвивальна література. Для малолітніх дітей є створені умови для їх постійного проживання. ОСОБА_16 ставиться позитивно до того, щоб діти дружини проживали разом з ними.
Як вбачається з довідки Закладу дошкільної освіти №5 «Ромашка» в м. Костопіль № 23 від 19.05.2025 року, діти ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховані до закладу дошкільної освіти №5 «Ромашка» Костопільської міської ради та будуть відвідувати заклад з серпня 2025 року.
Згідно довідки ТОВ «Клевер Сторс» №213 від 21.03.2025 року, ОСОБА_21 працювала в ТОВ «Клевер Сторс» на посаді касира торговельного залу з 03.02.2025 року.
Адвокатом Барабаш В.Г. подано додаткові пояснення та письмові докази в справі, зокрема вирок Бродівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України за нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 (справа № 439/889/24). Крім того, ОСОБА_5 постановою судді Бродівського районного суду від 23.04.2024 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства відносно дружини ОСОБА_6 (справа № 439/874/24).
Також до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочате кримінальне провадження за № 62025240030006837 від 18.06.2025 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України. Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 24.09.2025 року (справа № 564/3806/25), звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.5 ст. 407 КК України на підставі ч.5 ст. 401 КК України, для продовження проходження військової служби.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
У статті 141СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
Верховний Суд у свій постанові №712/11527/17 від 23.12.2020 року звертає увагу, що у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У постанові від 17.10.2018 року у справі №402/428/16-ц Велика Палата Верхового Суду відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.
При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.
В постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. Найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.
Під час розгляду справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України»).
Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, насамперед, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Так, за рішенням Виконавчого комітету Костопільської міської ради №69 від 30 березня 2026 року, надано висновок Органу опіки та піклування щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . В такому зазначено, що мати дітей ОСОБА_22 проживає разом з трьома малолітніми дітьми, чоловіком та свекрухою у квартирі АДРЕСА_3 . Квартира складається з трьох кімнат, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проживають в окремій кімнаті, для дітей створені всі умови для повноцінного фізичного та духовного розвитку, навчання та дозвілля. Зі слів ОСОБА_13 , вона не заперечує проти спілкування ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з батьком, батько інколи приїжджає до них, також часто спілкується по телефону. Із розмови з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з`ясовано, що вони люблять і маму, і тата, але бажають надалі проживати з матір`ю. Також хочуть щоб батько частіше приїжджав та проводив з ними більше часу. Батько ОСОБА_5 має бажання підтримувати постійний зв`язок з дітьми, брати участь у їх житті та вихованні. Мати підтримує бажання батька спілкуватися з дітьми, не заперечує проти цього. ОСОБА_13 належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує дітям належні умови проживання, виховання, навчання та медичного догляду. З врахуванням психологічного стану дітей, дотриманням принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, Орган опіки вбачає доцільним залишити місце проживання малолітніх ОСОБА_23 та ОСОБА_24 з матір`ю, ОСОБА_13 .
Даному висновку суд надає віри та кладе в основу рішення.
Також в матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування Заболотцівської сільської ради № 103 від 10.07.2025 року, поданий позивачем за первісним позовом, про доцільність визначення місця проживання дітей з батьком ОСОБА_5 .. Суд не надає правову оцінку даному висновку, оскільки такий складений раніше в часі, коли діти проживали з батьком.
Суд враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обгрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи чи докази, подані сторонами. 
Крім того, позивач за первісним позовом в особі представника, адвоката Микитюка С.М., в силу вимог п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, подав заяву про залишення позову без розгляду.
Суд вважає, що дана заява є підставною, не обмежує права сторін, не суперечить закону, а тому підлягає до задоволення.
Суд також враховує, що на даний час діти фактично проживають з матір`ю, за її адресою проживання, батько на даний час проходить військову службу в лавах ЗСУ, тому немає реальної можливості займатися вихованням дітей, однак батько спілкується з дітьми, приймає участь у їх житті відділено, інколи приїжджає до них, проти чого мати не заперечує.
Виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дітей та враховуючи проживання малолітніх дітей з матір`ю, їх прихильність до батька, забезпечення сталості їх соціальних зв`язків з батьками та у соціумі в цілому, добросовісне виконання матір`ю батьківських обов`язків, створення для доньок необхідних умов для проживання, розвитку, а також відсутність обставин, які можуть негативно впливати на виховання дитини та розвиток, суд вважає, що зустрічний позов є підставним, такий підлягає до задоволення.
Крім того, суд зазначає, що залишення малолітніх дітей проживати з матір`ю не можна тлумачити, як наявність у неї переваги перед батьком, оскільки батько дітей у такому випадку не обмежений у своєму праві на спілкування з доньками.
Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, виходячи в першу чергу з інтересів дітей, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання ОСОБА_23 та Дарії з матір`ю ОСОБА_25 .
Керуючись ст. ст. 3, 4, 81, 83, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 7, 110 -113,141,160, 161, 162СК України, ст. 29 ЦК України, суд -

ухвалив :

Первісний позов ОСОБА_1 в особі представника, адвоката МИКИТЮКА Степана Миколайовича до ОСОБА_2 , третьої особи Служби у справах дітей Заболотцівської сільської ради Золочівського району Львівської області про визначення місця проживання дітей, - залишити без розгляду.
Зустрічний позов задоволити повністю.
Визначити місце проживання дітей ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання. 
Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.
У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 23 липня 2026 року.

Суддя: Б. М. Журибіда