Справа № 341/90/26 
Провадження № 22-ц/4808/1711/26 
Головуючий у 1 інстанції ВАСИЛЬЦОВА Г. А. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої   Томин О. О.,
суддів:   Бойчука І. В., Пнівчук О. В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду від 29 червня 2026 року, постановлену в складі судді Васильцової Г. А. в м. Галичі, у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 28 січня 2026 року, виданого за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог заявника
29 червня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області із заявою про скасування судового наказу цього суду у справі № 341/90/26, виданого 28 січня 2026 року за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, оскільки заборгованість є спірною.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду
Ухвалою Галицького районного суду від 29 червня 2026 року заяву ОСОБА_1  про скасування судового наказу від 28 січня 2026 року в справі № 341/90/26, виданого за заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, повернуто заявнику без розгляду.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права.
Вказує, що судовий наказ виданий неправомірно, оскільки заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг є спірною.
Зазначає, що він особисто в лютому 2026 року не отримував жодних поштових повідомлень, повісток чи судового наказу. Вважає, що відмітка пошти «адресат відсутній» не свідчить про його свідому відмову від отримання документів чи ухилення від такого. Про існування судового наказу від 28 січня 2026 року йому стало відомо тільки після отримання листа з виконавчої служби, і він одразу ж звернувся до суду із заявою від 29 червня 2026 року про його скасування.
Вважає, що провертаючи заяву без розгляду суд позбавив його єдиного спрощеного способу захистити свої права від безпідставних, на його думку, грошових вимог. Вказує, що між сторонами існує спір, який підлягає розгляду в судовому засіданні в позовному провадженні, так як жодного договору він із ФОП ОСОБА_2 не укладав, останній не надавав належних послуг з утримання та обслуговування житлового будинку, в якому проживає апелянт, а роботи з утримання будинку він здійснював за власний рахунок, на підтвердження чого надає докази. Однак, повернення судом його заяви унеможливило доведення ним вказаних фактів.
Просить ухвалу Галицького районного суду від 29 червня 2026 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Позиція інших учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Частиною 2 ст. 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6 (щодо повернення заяви позивачеві (заявникові)), 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що апелянтом оскаржується ухвала про повернення заяви заявнику, розгляд апеляційної скарги в цій справі підлягає проведенню в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами (письмове провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала Галицького районного суду від 29 червня 2026 року зазначеним вимогам не відповідає.
Фактичні обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи, судовим наказом Галицького районного суду від 28 січня 2026 року у справі № 341/90/26стягнуто із ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 11 816,40 грн та витрати по оплаті судового збору в розмірі 332,80 грн (а.с. 25).
29.06.2026 ОСОБА_1 подав до суду заяву про скасування судового наказу від 28 січня 2026 року, оскільки вважає заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги спірною.
Ухвалою Галицького районного суду від 29 червня 2026 року заяву ОСОБА_1  про скасування судового наказу повернуто заявнику без розглядуна підставі ч. 6 ст. 170 ЦПК України.
Вказана ухвала мотивована тим, що заявником пропущено процесуальний строк подачі заяви про скасування судового наказу, встановлений частиною 1 статті 170 ЦПК України, і подана заява не містить обґрунтування поважності причини пропуску такого строку.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Наказне провадження – це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.
Частиною 1 статті 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Процесуальні питання видачі судового наказу та його скасування врегульовано ст.ст. 160-173 ЦПК України, які є спеціальними процесуальними нормами, що регулюють наказне провадження у цивільних справах.
Частиною 3 ст. 167 ЦПК України встановлено, що судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому розділом II ЦПК України.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини п`ятої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. До заяви про скасування судового наказу додається клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.
У разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду (ч. 6 ст. 170 ЦПК України).
Також відповідно до ч. 2 ст. 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.
Як вбачається з матеріалів справи, 29 січня 2026 року супровідним листом судом направлено копію судового наказу від 28 січня 2026 року та копію заяви про видачу судового наказу з додатками на зареєстровану адресу боржника ОСОБА_1 –  АДРЕСА_1 (а.с. 23).
Згідно поштового конверту та рекомендованого повідомлення про вручення таке повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній» (а.с. 42-43).
Разом з тим, згідно вимог ч.ч. 1, 2, 4 ст. 169 ЦПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами. Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.
Згідно пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Однак, за змістом відміток на поштовому конверті та рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення судовий наказ від 28 січня 2026 року з додатками було подано судом на відправлення на адресу боржника тільки 16 лютого 2026 року; поштове відправлення R0 6710 2126 588.
Більше того, згідно трекінгу АТ «Укрпошта» поштове відправлення R0 6710 2126 588 не знайдено.
Таким чином, в матеріалах справи фактично відсутні належні докази вручення боржнику копії судового наказу, а саме, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення R0 6710 2126 588.
Саме по собі направлення судом копії судового наказу на адресу боржника не свідчить про його отримання останнім та, відповідно, не підтверджує обізнаність боржника про факт видачі такого судового наказу.
Однак, вивщевказаного суд першої інстанції не дослідив та факт вручення такого поштового відправлення боржнику не перевірив.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що наказне провадження – це особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві, яке здійснюється судом без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника.
Відповідно, боржник до моменту отримання копії судового наказу не бере участі у розгляді заяви та може не знати про саме існування відповідного судового провадження.
Саме тому законодавець пов`язує початок перебігу строку для подання заяви про скасування судового наказу не з датою його видачі, а з днем вручення боржнику його копії та доданих до неї документів (частина перша статті 170 ЦПК України).
За таких обставин відсутність у матеріалах справи доказів належного вручення ОСОБА_1 копії судового наказу від 28 січня 2026 року та доданих до нього документів унеможливлює висновок про те, що до червня 2026 року він був обізнаний про існування судового наказу та міг реалізувати передбачене законом право на його скасування.
Отже, місцевий суд прийшов до передчасних висновків щодо повернення заяви.
Колегія суддів враховує, що судові процедури повинні бути справедливими, а тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (рішення у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; рішення у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Апеляційний суд вважає, що з метою недопущення порушень прав осіб, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи викладене, ухвала про повернення заяви заявнику підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Галицького районного суду від 29 червня 2026 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча:         О. О. Томин
Судді:         І. В. Бойчук
О. В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 07 вересня 2026 року.