ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/6132/25 Головуючий суддя І інстанції Болибок Є. А.
Провадження № 22-ц/818/2716/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: споживчого кредиту

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року  м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,
за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс Банк" в особі представника Цимбала Вадима Ігоровича на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 26 грудня 2025 року, у цивільній справі № 619/6132/25, за позовом АТ "Сенс Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
10 жовтня 2025 року АТ «СЕНС БАНК», в особі представника Цимбала В.І., через систему «Електронний суд», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 16.07.2017 між сторонами було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі – Угода), яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (нині – СЕНС БАНК, архівна версія Договору, яка була чинною на дату укладення сторонами Угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною) укладеного між нею та Банком. 
Вказана Угода була укладена із наступними основними умовами: тип кредиту – Кредитування рахунку; найменування продукту – «ФОКС КЛУБ»; мета кредиту – споживчі потреби; ліміт кредитної лінії (максимальна сума кредиту) – 200 000,00 грн; сума встановленої кредитної лінії на дату укладення договору – 7 000,00 грн; процентна ставка – 40,00% річних для торгових операцій та/або операцій зняття готівки; тип процентної ставки – фіксована; тип картки – MasterCard World; порядок повернення кредиту – щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 7 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн.
Для ідентифікації в обліковій системі Банку Угоді було присвоєно № 592132426.
Власним підписом Позичальник підтвердив, що він ознайомлений зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, надану виходячи із обраних умов кредитування; а також, що він отримав всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за договором.
Сторони також узгодили, що всі відносини між Позичальником та Банком, що не врегульовані Угодою, регулюються Договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору, додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною Угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку: www.alfabank.ua (архівна версія Договору, яка була чинною на дату укладення сторонами Угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною).
Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, якими відповідач активно користувалася, що підтверджується випискою по рахунку.
Проте ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості.
Посилаючись на вказані обставини, банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 , заборгованість у розмірі 124 536,72 грн, з яких: 69 717,76 грн – прострочене тіло кредиту, 54 818,96 грн – відсотки за користування кредитом.
Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 26 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість у розмірі 69 717 гривень 76 копійок. 
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 2 000,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 332,32 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Сенс Банк" в особі представника Цимбала Вадима Ігоровича подав апеляційну скаргу, у якій просить в частині відмови у стягненні заборгованості у сумі 54 818,96 грн. Судові витрати у тому числі за подання апеляційної скарги, покласти на відповідача.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що між Банком та відповідачем було досягнуто домовленості за всіма умовами кредитного договору, шляхом підписання акцепту на укладення договору з боку банку та підписання позичальником оферти. Позичальник також підписав довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту, що в свою чергу свідчить про ознайомлення позичальника із усіма істотними умовами кредитного договору. Банк взяті відповідно до угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, випустивши кредитну картку та надавши відповідачу в розпорядження кредитні кошти. Відповідач активував кредитну картку та активно користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по поточному рахунку відповідача, що додана до позовної заяви. Відповідач належним чином зобов`язання не виконав що призвело до виникнення заборгованості.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Рішення обґрунтовано тим, що позивачем не доведено факту погодження між сторонами у письмовому вигляді всіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо сплати процентів за користування грошима, тому у стягнені заборгованості за процентами належить відмовити. Проте, враховуючи що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «Сенс Банк» не повернуті, суд дійшов висновку, що банк вправі вимагати повернення фактично отриманої відповідачем суми кредитних коштів. Встановивши факт отримання відповідачем кредиту в сумі 69717,76 грн, що підтверджується випискою з особового рахунку та не спростовано відповідачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» тіла кредиту в розмірі 69717,76 грн.
Заслухавши суддю-доповідача, відповідно до ст. 367 ЦПК України дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржене рішення суду не відповідає.
Частково задовольняючи позову суд вказав наступні мотиви свого рішення.
З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються ОСОБА_1 та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.
З виписки по рахунку за кредитною карткою ОСОБА_1 вбачається, що за період з 17.07.2017 по 24.06.2025, банком неправомірно нараховано позичальнику щомісячне списання за розрахунково-касове обслуговування основної картки, яка підлягає вираховуванню із загального розміру заборгованості.
Крім того сторонами не погоджено нарахування штрафів та пені, тому вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованих банком штрафів задоволенню не підлягає.
Покликаючись на ці обставини суд дійшов висновку, що оскільки позивачем не доведено погодження між сторонами таких істотних умов договору, як сплату відсотків за кредит, відсотків за прострочений несанкціонований овердрафт, а банк неправомірно нараховував та списував з рахунку відповідача вказані відсотки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню тільки в частині неповернених грошових коштів у розмірі простроченого тіла кредиту 69 717,76 грн.
У даній справі оскаржується рішення лише в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 54 818,96 грн – відсотків за користування кредитом, тому в інший частині рішення суд не перевіряється.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду про недоведеність позову в частині стягнення вказаної суми відсотків за користування кредитом, виходячи з наступного.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 16.07.2017 ОСОБА_1 шляхом підписання оферти (заяви) запропонувала АТ «Альфа-Банк» (далі – Банк) укласти Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі – Угода), яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (архівна версія Договору, яка була чинною на дату укладення сторонами Угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною) укладеного між нею та Банком. 
Банк прийняв пропозицію відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Акцепт пропозиції на укладення Угоди отримано відповідачем, про що свідчить її власноручний підпис.
Таким чином, 16.07.2017 між Банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту – Кредитування рахунку; найменування продукту – «ФОКС КЛУБ»; мета кредиту – споживчі потреби; ліміт кредитної лінії (максимальна сума кредиту) – 200 000,00 грн; сума встановленої кредитної лінії на дату укладення договору – 7 000,00 грн; процентна ставка – 40,00% річних для торгових операцій та/або операцій зняття готівки; тип процентної ставки – фіксована; тип картки – MasterCard World; порядок повернення кредиту – щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 7 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн.
Для ідентифікації в обліковій системі Банку Угоді було присвоєно № 592132426.
Власним підписом Позичальник підтвердив, що він ознайомлений зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, надану виходячи із обраних умов кредитування; а також, що він отримав всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за договором.
Сторони також узгодили, що всі відносини між Позичальником та Банком, що не врегульовані Угодою, регулюються Договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору, додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною Угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку: www.alfabank.ua (архівна версія Договору, яка була чинною на дату укладення сторонами Угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною).
Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, якими відповідач активно користувалася, що підтверджується випискою по рахунку.
Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 124 536,72 грн, з яких: 69 717,76 грн – прострочене тіло кредиту, 54 818,96 грн – відсотки за користування кредитом.
З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено Досудову вимогу про усунення порушень. Дану вимоги залишено відповідачем без реагування. 
На підставі вищевикладеного позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 124 536,72 грн, з яких: 69 717,76 грн – прострочене тіло кредиту, 54 818,96 грн – відсотки за користування кредитом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд встановив укладення Угоди між сторонами і ця обставинами сторонами не оскаржується. При цьому при погодженні умов договору сторони домовились про розмір процентів за користування кредитом, та порядок повернення кредиту.
Як вбачається з оферти на укладання Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії ОСОБА_1 запропонувала Банку : п. 2 відкрити їй рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривні (рахунок ЕПЗ чи Рахунок) та випустити міжнародну платіжну картку MasterCard World строком дії 3 роки з моменту її випуску;
п. 3 надати кредит, шляхом встановлення Відновлювальної кредитної лінії по Рахунку ЕПЗ;
п. 3.2. Процентну ставку за користування коштами Відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою встановити у розмірі 40% річних. Тип процентної ставки – фіксована.
п. 3.4. Розмір Обов`язкового мінімального платежу встановити у розмірі 7 % від суми Загальної заборгованості за Відновлювальною кредитною лінією, при цьому розмір Обов`язкового мінімального платежу не може бути меншим за 50 грн. (п`ятдесят гривень). Дату сплати Обов`язкового мінімального платежу за Кредитом запропоновано встановити – до останнього Операційного дня Платіжного періоду, який починається з дня наступного за останнім днем попереднього Розрахункового періоду і закінчується на 25 день з моменту закінчення попереднього Розрахункового періоду. Запропоновано Банку щомісячно інформувати шляхом направлення смс- повідомлення на номер мобільного телефону, вказаний в Анкеті-заяві про акцепт та/або в інший спосіб, обраний в Анкеті-заяві про акцепт, про суму коштів, що складають Обов`язковий щомісячний платіж, що сплачується для сплати
Обов`язкового мінімального платежу та вказана в цьому пункті.
п. 7.2. … Здійснювати списання грошових коштів з рахунків, в тому числі з рахунку, що вказаний у цьому пункті, в порядку та на умовах визначених Договором, що затверджений розпорядженням Банку із усіма змінами та доповненнями, діюча редакція якого розміщена на Інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.alfabank.com.ua
п. 9. Встановити, що позовна давність а спорами, що випливають з Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії включаючи, але не обмежуючись відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів) тощо, становить 50 (п`ятдесят) років. За повне або часткове прострочення сплати Обов`язкового рівного платежу встановити такі штрафні санкції на користь Банку, а саме: штраф у розмірі 50 грн. за кожний прострочений Обов`язковий рівний платіж та додатково штраф у розмірі 150 грн. в разі, якщо прострочена заборгованість не буде повернена протягом 5-ти календарних днів з моменту її виникнення.
У пункті 8 Оферти визначено, що підписанням оферти на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії ОСОБА_1 беззаперечно підтверджує, що попередньо ознайомлена у письмовій формі з інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення перед укладенням Договору, а також з умовами надання Кредиту, в тому числі вартістю Кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість Кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання Кредиту, вартістю, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними документа НБУ, які роз`яснені, зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення та з якими цілком згодна.
2) Банк прийняв пропозицію Відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії на ідентичних умовах, визначених Офертою.
3) Анкетою-заявою про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» від 16.07.2017 року (розділ «Дані про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту») Позичальник ОСОБА_1 підтвердила, що при поданні Анкети-Заяви про акцепт письмова ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від ПАТ «Альфа-Банк», про всі його переваги та недоліки, а саме про те, що:
1. Цільове використання (мета кредиту) – на споживчі потреби.
2. Спосіб видачі кредиту – шляхом перерахування коштів у сумі кредиту на рахунок
Позичальника, реквізити якого зазначені в Оферті.
3. Забезпечення за кредитом – відсутнє.
4. Погашення кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами.
Кредит надається у національній валюті, відсутність прихованих комісій та платежів. Можливість дострокового погашення кредиту без штрафних санкцій.
При погашенні заборгованості за кредитом через каси банків-партнерів та інших банків можливе стягнення комісії за переказ готівки в рахунок погашення заборгованості за кредитом згідно до тарифів банків-партнерів та інших банків.
При здійсненні платежів з повернення заборгованості за кредитом чи здійснення будь-яких інших платежів за цією Угодою про надання кредиту через: (а) каси Альфа-Банку. Позичальник сплачує комісію за приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку в касах ПАТ «Альфа-Банк» у розмірі, у випадку якщо сума платежу становить до 5000 грн. (включно) – 50 грн. (без ПДВ), у випадку, якщо сума платежу становить від 5000 грн. – комісійна винагорода не стягується у випадку технічної несправності банкомату Банку з функцією cash-in, Позичальник сплачує комісію за приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку в касах ПАТ «Альфа-Банк» у розмірі 15 грн. (без ПДВ). (б) за переказ коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування (надалі ПТКС) банкоматів Банку з функцією cash-in становить: у випадку, якщо сума платежу становить до 5000 грн. (включно) – 15 грн. (без ПДВ). (в) за переказ коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування (надалі ПТКС) агентів Банку, Позичальник сплачує комісію у розмірі 1,8% від суми переказу без ПДВ. Також у таблиці Розділу «Дані про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту») Анкети-Заяви визначено, що комісія за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості (нараховуються від суми кредиту, сплачується щомісяця, у разі надання послуги): - змінна частина, % - з 1-го по 24 міс. – 0, з 25 по 37 міс. – 2,00. У разі не виконання умов кредитного договору Позичальник сплачує неустойку (пеня, штраф), згідно умов договору.
Пунктом 2.1.9. Частини 2 Анкети-Заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа- Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» Позичальником зазначено, що йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення всі умови Договору в т.ч. умови отримання та обслуговування будь-яких Карток. Всі реквізити, необхідні для відкриття Рахунків ЕПЗ та виготовлення Карток, надані в Анкеті-Заяві про акцепт Публічної пропозиції.
Пунктом 2.1.10 визначено, що до моменту укладення Договору Позичальник попередньо ознайомлений у письмовій формі з основними умовами надання Кредиту, у тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання Кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією щодо Кредиту, надання якої передбачено нормами чинного в Україні законодавства, в тому числі інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які роз`яснені, зрозумілі не потребують додаткового тлумачення та з якими цілком згодний.
Пунктом 2.1.11. зазначено, що Позичальник повністю розуміє, що у разі неможливості здійснення платежів чи виконання будь-яких іншим умов відповідної Угоди про використання Продуктів Банку, яка може бути укладена в майбутньому, Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту та сплати нарахованих відсотків, комісій та інших платежів, передбачених відповідною Угодою про використання Продуктів Банку.
Пунктом 2.1.16 Позичальник доручив Банку здійснювати договірне списання коштів з будь-яких рахунків, що відкриваються на підставі Договору та направляти такі кошти на відповідні рахунки, згідно з порядком умов здійснення договірного списання, що передбачені Договором, у томі числі умовами будь-яких Додатків до нього, Угод про використання Продуктів Банку, додаткових угод та/або інших правочинів, що укладаються на підставі Договору чи у зв`язку із виконанням його умов.
Пунктом 2.1.17 Позичальник засвідчив свою згоду на те, що позовна давність за спорами, що випливають із Договору, в тому числі із будь-якої Угоди про використання Продуктів Банку, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів) тощо, становить 50 (п`ятдесят) років.
16.07.2017 між Банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту – Кредитування рахунку; найменування продукту – «ФОКС КЛУБ»; мета кредиту – споживчі потреби; ліміт кредитної лінії (максимальна сума кредиту) – 200 000,00 грн; сума встановленої кредитної лінії на дату укладення договору – 7 000,00 грн; процентна ставка – 40,00% річних для торгових операцій та/або операцій зняття готівки; тип процентної ставки – фіксована; тип картки – MasterCard World; порядок повернення кредиту – щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 7 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн.
Для ідентифікації в обліковій системі Банку Угоді було присвоєно № 592132426.
На підтвердження позовних вимог банком надано Оферту на укладання Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії від 16.07.2017 року, Акцепт пропозиції на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії від 16.07.2017 року, Паспорт споживчого кредиту від 16.07.2017 року, Анкету-Заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» від 16.07.2017 року між сторонами було погоджено розмір: - процентної ставки; - обов`язкового мінімального платежу від суми загальної заборгованості за Відновлювальною кредитною лінією; - комісії при здійсненні платежів з повернення заборгованості за кредитом чи здійснення будь-яких інших платежів з повернення заборгованості за кредитом чи здійснення будь-яких інших платежів за Угодою про надання кредиту; - комісії за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості; - штрафних санкцій за прострочення сплати Обов`язкового рівного платежу. Також, Позичальником було надано згоду на здійснення Банком договірного списання коштів з будь-яких рахунків, що відкриваються на підставі Договору та направляти такі кошти на відповідні рахунки, згідно з порядком умов здійснення договірного списання, що передбачені Договором, у томі числі умовами будь-яких Додатків до нього.
Документи підписані особисто позичальником (а.с.8-10).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом, загальна заборгованість за кредитним договором № 592132426 від 24 червня 2025 року становить 124 536,72 грн, з яких: 69 717,76 грн – прострочене тіло кредиту, 54 818,96 грн – відсотки за користування кредитом (а.с.7).
Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 при оформленні кредитного договору було здійснено ряд активних дій з метою укладання кредитного договору, зокрема зазначено свої персональні дані, ідентифікаційний номер платника податків, паспортні дані, відомості щодо адреси місця реєстрації та номеру телефону, правильність яких не спростовано.
Доказів того, що такі дані банком отримано не від неї, та що вони використані будь-якими особами незаконно, відповідачкою не надано.
Окрім цього, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених доказів у їх взаємному з`язку та вказаних норм права дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (див. з цього приводу правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21).
Отже, наданий банком розрахунок заборгованості за кредитом та виписка по рахунку відповідача (а.с.7, 11-16), є належним доказом користування відповідачем кредитними коштами, що підтверджує виконання кредитором своїх обов`язків за Угодою.
Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають застосуванню ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач умови Угоди не оскаржив, тому відповідно визначеної у ст. 204 ЦК України презумпції їх правомірності вони мають виковуватися сторонами.
Висновки суду щодо неправомірно нарахованої позичальнику щомісячного списання за розрахунково-касове обслуговування основної картки, яка підлягає вираховуванню із загального розміру заборгованості, а також штрафів та пені – є безпідставними, оскільки таких вимог у даній справі не заявлялося, і суд не встановив, що заявлена на стягнення заборгованість була сформована внаслідок незаконного застосування позивачем щомісячного списання вказаних сум, у своїх висновках про відмову у стягненні процентів суд не вказав 
В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували надані позивачем розрахунки заборгованості та виписку з рахунку відповідача.
Отже наданий позивачем розмір заборгованості відповідає вимогам закону та умовам договору.
Підписавши матеріали кредитної справи відповідач підтвердила, що ним укладено кредитний договір та погоджено всі істотні умови кредитування, у зв`язку із чим, сторони зобов`язались виконувати їх належним чином.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається та підтверджується належними доказами те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконала, у результаті чого утворилась заборгованість у розмірі пред`явленої до стягнення суми.
При цьому, на неправильність наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за Кредитним Договором відповідач не посилався, власного контррозрахунку заборгованості до суду не надав, як і не довів відсутності у нього заборгованості перед банком.
З урахуванням наведених обставин даної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем доведено розмір існуючої заборгованості за кредитом, оскільки в ході розгляду справи було встановлено обставини погодження між сторонами всіх істотних умов кредитного договору.
Отже, вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Натомість, висновок суду першої інстанції про часткову відмову у задоволенні позовних вимог не ґрунтується на вимогах закону та спростовується наявними у справі матеріалами.
Суд не зазначив, чому при встановлених судом погоджених при укладенні Угоди Умовах кредитування він вважає не доведеними погодження між сторонами наявних в цих Умовах таких істотних умов договору, як сплату відсотків за кредит, відсотків за прострочений несанкціонований овердрафт. З огляду на це висновки суду про те, що банк неправомірно нараховував та списував з рахунку відповідача вказані відсотки є необгрнутованими.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Сенс Банк» та стягнення з  ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 592132426від 16.07.2017 року станом на 24 червня 2025 року в розмірі 54 818,96 грн – відсотків за користування кредитом.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено погодження сторонами умов кредитування, перерахування позичальниці кредитних коштів та розмір процентів за користування кредитом та комісію, а розрахунок заборгованості виконаний у відповідності до умов кредитування, а тому доводи апеляційної скарги є обґрунтованими. У справі відсутні докази, і суд цих обставин не встановив, що узгоджені між сторонами вказані умови Угоди є нікчемними відповідно до змісту ч. 2 ст. 215 ЦК України.
Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що встановлено факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо сплати відсотків за користування процентами, які нараховані відповідно до умов Угоди, які є правомірними, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підлягає до стягнення заборгованість у розмірі 54 818,96 грн – відсотки за користування кредитом.Аргументи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.
З огляду на зазначене, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд помилився із застосуванням норм матеріального права, тому відповідно до ч.ч. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України апеляційну скаргу слід задовольнити; рішення суду підлягає скасуванню у оскаржуваній частині з ухваленням нового рішення про задоволення позову АТ «Сенс Банк».
Щодо судових витрат пов`язаних з правничою допомогою.
Враховуючи рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги, то позовні вимоги АТ «Сенс Банк» повністю задоволені.
У вимогах апеляційної скарги банк просить судові витрати, у тому числі за подання апеляційної скарги покласти на відповідача (п.3).
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 3 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.
Статтею 141 ЦПК України закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами.
За положеннями частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018року у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280цс18).
Судом встановлено, що на підтвердження факту понесених позивачем судових витрат на правову допомогу надано такі документи:
- договір про надання послуг №1006 від 28.01.2025 року, що укладений між АТ «Сенс Банк» та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» в особі керуючого партнера Лойфера А.Е.;
- довіреність № 024539/25 відповідно до якої АТ «Сенс Банк» уповноважило адвоката Цимбала В.І. представляти свої інтереси, зокрема в судах;
-свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.23-25 на зв.).
Відповідно до пункту 3.1 договору про надання послуг № 1006 від 28 січня 2025 року за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду – 375,00 грн; за отримання рішення суду – 225,00 грн; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника – 7,85 %. 
В позовній заяві наведено попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у відповідності до положень договору №1006, з якого вбачається, що витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані із розглядом справи за цією позовною заявою, становлять 10 376,13 грн (із розрахунку: 375,00 грн + 225,00 грн + 124 536,72 грн х 7,85%).
На підтвердження витрат на правову допомогу у матеріалах справи наявний договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року укладений між АТ «Сенс Банк» та адвокатським об`єднанням «СмартЛекс».
Отже, зазначене підтверджує фактичне здійснення позивачем АТ «Сенс Банк» витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Аналогічна позиція відображена в постанові Верховного Суду від 28 вересня 2023 року у справі № 686/31892/19.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.
За загальним правилом, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони в разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21.
Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Наведені висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23.
У постановах від 19 лютого 2022 року в справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з урахуванням конкретних обставин справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Дослідивши документи представника позивача про розподіл судових витрат та вирішуючи чи є розмір витрат позивача на правничу допомогу обґрунтованим і пропорційним до предмета спору в цій справі, колегія суддів вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу на суму 10373,13 грн. не відповідають критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неминучих, а також не відповідають обсягу наданих правничих послуг під час розгляду справи в суді першої інстанції.
З огляду на характер правовідносин у цій справі та складність даної справи, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом позивача послуг при розгляді справи в суді першої інстанції, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що відшкодуванню на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу, які пов`язані із розглядом справи в суді першої інстанції у розмірі 3 000 грн.

Що стосується судового збору, судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову – на відповідача.
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню у частині незадоволених позовних вимог, тому підлягають перерозподілу судові витрати, понесені сторонами по справі.
Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовною заявою АТ «Сенс Банк» сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується меморіальним ордером №10088489 від 22 серпня 2025 року (а.с.1).
При зверненні до суду з апеляційною скаргою АТ «Сенс Банк» оскаржуючи рішення суду у частині відмови у стягненні суми у розмірі 54818,96 грн, що становить 1598,78 грн судового збору, та сплатило судовий збір у розмірі 986,74 грн, що підтверджується меморіальним ордером №862254 від 09 лютого 2026 року (а.с.91) та підтверджується платіжною інструкцією №933797 від 27 лютого 2026 року у розмірі 612,04 грн (а.с.92).
Оскільки у справі, що розглядається, позов задоволено в повному обсязі, тому з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн, за подання апеляційної скарги у розмірі 1598,78 грн, а всього у розмірі 4021,18 грн (2422,40+1598,78).
Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу "Сенс Банк" в особі представника Цимбала Вадима Ігоровича –задовольнити.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 26 грудня 2025 року в оскаржуваній частині – скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором– задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )на користь Акціонерне товариство «Сенс Банк» (вул. Велика Васильківська, 100, м.Київ, 03150, код ЄДРПОУ 23494714) суму заборгованості за кредитним договором № 5921324 від 16 липня 2017 року в розмірі 54 818,96 грн- відсотки за користування кредитом, а також витрати по сплаті судового збору 4021,18 грн. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 3 000,00 грн.
В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20 липня 2026 року.

Головуючий        В.Б.Яцина

Судді колегія    Ю.М.Мальований

О.В.Маміна