ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" липня 2026 р. справа № 300/1492/26
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Військова частина НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також – відповідач - 1), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі також – відповідач - 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Військова частина НОМЕР_1 (далі також – третя особа) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є батьком на утриманні якого перебувають троє дітей віком до 18 років та звернувся до Департаменту "Центру надання адміністративних послуг", однак комісією відповідач - 1 розглянуто його заяву від 02.02.2026 та протоколом №12 від 02.02.2026 ухвалено рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оскільки підтверджено батьківство лише двох дітей. Враховуючи наведене просить визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оформлене протоколом №12 від 03.02.2026 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оформлене Протоколом №41 від 08.02.2026 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період розглянути повторно заяву та прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, як чоловікові, на утриманні якого перебуває троє і більше дітей віком до 18 років; скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов ОСОБА_1 , на військову службу під час мобілізації.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліку позовної заяви (а.с.57-59).
30.03.2026 позивачем зазначений в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недолік усунуто, відтак ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.69-70).
16.04.2026 від третьої особи надійшли пояснення, у яких, зокрема зазначає, що відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, гаказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.02.2026 №50 рядовий ОСОБА_1 вважається призначеним до в/ч НОМЕР_1 і таким, що прибув до складу сил і стримування збройної агресії російської федерації, який залучається та бере безпосередню участь у веденні воєнних (бойових) дій, зарахований до списків особового складу частини, на всі інші види забезпечення і вважати таким, що з 12.02.2026 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою – солдат резерву 44 запасної роти в/ч НОМЕР_1 . Цим же наказом командира в/ч НОМЕР_1 рядовий ОСОБА_1 – солдат резерву 44 запасної роти, відсутність якого встановлена під час перевірки наявності особового складу – вважати таким, що самовільно залишив частину – знято з грошового забезпечення з 12.02.2026, а з усіх видів забезпечення з 13.02.2026 (окрім продовольчого) (а.с.77-85). 
27.04.2026 до суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач подав до Департаменту "Центр надання адміністративних послуг" заяву щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 02.02.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначена заява надійшла 03.02.2026. До заяви позивач додав, зокрема, копії свідоцтва про шлюб з ОСОБА_2 без серії та номера (для суду аналогічний документ позивач надав з серією НОМЕР_2 ); свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 25.05.2023; свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 12.08.2014; свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 ; свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 ; свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 . Комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийнято до розгляду заяву позивача від 03.02.2026. Розгляд зазначеної заяви проведено 03.02.2026, згідно протоколу засідання комісії № 12, де прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки позивачу, оскільки відповідно до поданих документів не підтверджено батьківство всіх трьох дітей, а подані позивачем документи прямо суперечать даним звірки через Єдиний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що свідчить про наявність у поданих документах очевидних ознак недостовірності, внутрішніх суперечностей та можливого підроблення. позивач неодноразово отримував відстрочку раніше на інші періоди з тих самих підстав, оскільки з технічних причин була відсутня синхронізація баз даних між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів з Державним реєстром актів цивільного стану громадян, таким чином після коректної звірки наданих позивачем документів комісією було виявлено ознаки недостовірності, а саме: згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_8 від 08.08.2019 року, запис із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України; згідно поданого свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 померлим є ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 - 03.03.2011), дане свідоцтво видане громадянці ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , натомість свідоцтва про смерть громадянки ОСОБА_2 згідно зазначеного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 не існує; згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 встановлено, що дане свідоцтво видане на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також за актовим записом №1127 встановлено, що 12.08.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області не видавалося.
Окремо звернуто увагу, що при поданні документів на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації у період до 02.02.2026, позивач подавав зокрема свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_8 від 08.08.2019 де батьком дитини зазначався саме ОСОБА_1 , натомість 02.02.2026 позивачем подано свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_8 від 08.08.2019 де батьком дитини зазначається ОСОБА_7 , з чого вбачається подання завідомо неправдивої інформації.
Спираючись на вищенаведене, під час перевірки встановлено наступні істотні невідповідності: в одному свідоцтві про народження серії НОМЕР_8 батьком зазначено ОСОБА_1 , тоді як в іншому документі з ідентичними реквізитами батьком зазначено ОСОБА_7 ; свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7 містить відомості про смерть іншої особи, ніж та на яку посилається позивач; свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 за даними перевірки актового запису не відповідає відомостям ДРАЦС; частина поданих документів містить різні серії, реквізити та персональні дані при посиланні на одну й ту саму юридичну обставину.
За наявності взаємовиключних документів комісія не мала законних підстав для позитивного вирішення питання про відстрочку, оскільки таке рішення суперечило б вимогам законності та рівності всіх військовозобов`язаних перед законом. Просив відмовити у задоволенні позову (а.с.89-96).
Відповідача 2 своїм правом на поданні відзиву на позовну заяву не скористався.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 подав до Департаменту "Центр надання адміністративних послуг" заяву щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 02.02.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначена заява надійшла 03.02.2026. 
До заяви позивач додав, зокрема, копії свідоцтва про шлюб з ОСОБА_2 без серії та номера (для суду аналогічний документ позивач надав з серією НОМЕР_2 ); свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 25.05.2023; свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 12.08.2014; свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 ; свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 ; свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 . 
Комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийнято до розгляду заяву позивача від 03.02.2026. Розгляд зазначеної заяви проведено 03.02.2026, згідно протоколу засідання комісії № 12, де прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки позивачу, оскільки відповідно до поданих документів не підтверджено батьківство всіх трьох дітей, а подані позивачем документи прямо суперечать даним звірки через Єдиний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що свідчить про наявність у поданих документах очевидних ознак недостовірності, внутрішніх суперечностей та можливого підроблення. позивач неодноразово отримував відстрочку раніше на інші періоди з тих самих підстав, оскільки з технічних причин була відсутня синхронізація баз даних між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів з Державним реєстром актів цивільного стану громадян, таким чином після коректної звірки наданих позивачем документів комісією було виявлено ознаки недостовірності, а саме: згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_8 від 08.08.2019 року, запис із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України; згідно поданого свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 померлим є ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 - 03.03.2011), дане свідоцтво видане громадянці ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , натомість свідоцтва про смерть громадянки ОСОБА_2 згідно зазначеного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 не існує; згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 встановлено, що дане свідоцтво видане на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також за актовим записом №1127 встановлено, що 12.08.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області не видавалося (а.с.100-102).
Не погодившись із рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оформлене протоколом №12 від 03.02.2026 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, позивач звернувся з позовом до суду.
Вирішуючи вказаний спір суд керується таким.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Статтею 65 Конституції України визначено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжено та на момент розгляду справи, триває.
Мобілізація проводиться на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської. Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Як встановлено матеріалами справи, позивач подав до Департаменту "Центр надання адміністративних послуг" заяву щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 02.02.2026, до ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначена заява надійшла 03.02.2026.
До заяви позивач додав, зокрема, копії свідоцтва про шлюб з ОСОБА_2 без серії та номера (для суду позивач надав з серією НОМЕР_2 ); свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 25.05.2023; свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 12.08.2014; свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 ; свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 ; свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 (а.с.35-40, 103-106).
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів затри місяці.
Перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (частина 7 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію").
Порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення, відповідно до частини 5 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", визначається Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі Порядок), про що вказано у частині 5 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
У пунктах 56-60 Порядку зазначено:
Відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
При ІНФОРМАЦІЯ_7 діє комісія для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочок на підставі розпорядження "Про створення комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_8 " від 08.01.2026 року № 5 (а.с.97-99).
На підставі норм Порядку, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
Комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийнято до розгляду заяву позивача від 03.02.2026. Розгляд зазначеної заяви проведено 03.02.2026, згідно протоколу засідання комісії № 12, де прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки позивачу, оскільки відповідно до поданих документів не підтверджено батьківство всіх трьох дітей, а подані позивачем документи прямо суперечать даним звірки через Єдиний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що свідчить про наявність у поданих документах очевидних ознак недостовірпості, внутрішніх суперечностей та можливого підроблення.
Суд зазначає, що комісія при ТЦК та СП має право перевіряти достовірність документів, а також сумнівні документи можуть бути підставою для відмови у наданні відстрочки.
Суд звертає увагу на те, що ІНФОРМАЦІЯ_9 не наділений повноваженнями встановлювати факт підроблення документів, однак відповідно до частини 7 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та пунктів 56-60 Порядку №560 комісія зобов`язана перевіряти достовірність поданих документів і у разі виявлення очевидних невідповідностей або суперечностей відмовити у наданні відстрочки до усунення таких невідповідностей.
Суд також наголошує, що особа, яка звертається за реалізацією публічного права на відстрочку від призову, зобов`язана діяти добросовісно та подавати повний і достовірний пакет документів. Надання взаємовиключних документів не може покладати на державний орган обов`язок приймати позитивне рішення всупереч встановленим розбіжностям.
Проте позивачем надано документи, що містять суттєві розбіжності та в яких вбачаються ознаки недостовірності та можливого підроблення.
При прийнятті рішення комісія керувалася такими підставами.
Про відмову у наданні відстрочки позивач був повідомлений письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7 Порядку (а.с.107).
Згідно з пунктом 6 протоколу від 03.02.2026 № 12, комісія за результатами розгляду заяви позивача, прийняла рішення про відмову у наданні відстрочки з підстав пункту 3 частини 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки факт утримання неповнолітніх дітей позивачем документально не підтверджено (а.с.100-102).
Згідно з Переліком документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (додаток 5 до Порядку № 560), до заяви, що подається на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", додаються свідоцтво про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину.
Матеріалами справи також встановлено, що позивач неодноразово отримував відстрочку раніше на інші періоди з тих самих підстав, оскільки з технічних причин була відсутня синхронізація баз даних між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів з Державним реєстром актів цивільного стану громадян, таким чином після коректної звірки наданих позивачем документів комісією виявлено ознаки недостовірності, а саме: згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_8 від 08.08.2019, запис із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України; згідно поданого свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 померлим є ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 - 03.03.2011), дане свідоцтво видане громадянці ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , натомість свідоцтва про смерть громадянки ОСОБА_2 згідно зазначеного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 не існує; згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 встановлено, що дане свідоцтво видане на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також за актовим записом №1127 встановлено, що 12.08.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області свідоцтва про народження не видавалося.
Суд також звертає на те, що при поданні документів на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації у період до 02.02.2026, позивач подавав зокрема свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_8 від 08.08.2019 де батьком дитини зазначався саме ОСОБА_1 , натомість 02.02.2026 позивачем подано свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_8 від 08.08.2019 де батьком дитини зазначається ОСОБА_7 , з чого вбачається подання завідомо неправдивої інформації (а.с.103-104).
Враховуючи вищенаведене, під час перевірки встановлено такі істотні невідповідності:
- в одному свідоцтві про народження серії НОМЕР_8 батьком зазначено ОСОБА_1 , тоді як в іншому документі з ідентичними реквізитами батьком зазначено ОСОБА_7 ;
- свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7 містить відомості про смерть іншої особи, ніж та на яку посилається позивач;
- свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 за даними перевірки актового запису не відповідає відомостям ДРАЦС;
- частина поданих документів містить різні серії, реквізити та персональні дані при посиланні на одну й ту саму юридичну обставину.
За наявності взаємовиключних документів комісія не мала законних підстав для позитивного вирішення питання про відстрочку, оскільки таке рішення суперечило б вимогам законності та рівності всіх військовозобов`язаних перед законом.
Враховуючи наведене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оформлене протоколом №12 від 03.02.2026 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; визнання протиправним та скасування рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оформлене Протоколом №41 від 08.02.2026 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період розглянути повторно заяву та прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, як чоловікові, на утриманні якого перебуває троє і більше дітей віком до 18 років, є такими, що не підлягають до задоволення.
Що стосується позовної вимоги до відповідача-2 про скасування рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов ОСОБА_1 , на військову службу під час мобілізації, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 12.1 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року № 170, звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється наказами посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення № 1153/2008.
Згідно з абзацом другим пункту 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону № 2232-XII у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Пункт 233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Пунктом другим частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII визначені підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Серед таких підстав відсутнє скасування рішення про призов особи на військову службу та наказу щодо проходження військової служби.
У свою чергу, рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, а також наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.02.2026 №50 (по стройовій частині) в частині призначення за мобілізаційним планом, як акти індивідуальної дії, є вже реалізованими, а їх дія вичерпана, а тому скасування таких рішень та наказу не має наслідком автоматичного звільнення позивача з військової служби.
Суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
Проте, у вказаному випадку зобов`язання відповідача 2 видати прийняти рішення про звільнення позивача від проходження військової служби є передчасним, оскільки ні позивачу, ні суду не відомо, чи після подання відповідного рапорту, відповідачем 2 буде відмовлено позивачу у добровільному вчиненні дій щодо звільнення позивача від проходження військової служби.
За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 1статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:
в задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_9 , АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_10 , АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_11 , АДРЕСА_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, - відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  /підпис/  Микитюк Р.В.