П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/1725/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Печений Є.В. 
Суддя-доповідач: Біла Л.М. 
24 серпня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М. 
суддів: Моніча Б.С.  Гонтарука В. М. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 22.01.2025 № 3253/03-16 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця у зв`язку з інвалідністю II групи.
Також, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області: при обчисленні стажу державної служби ОСОБА_1 зарахувати до стажу державної служби такі періоди: з 10 травня 1972 року по 16 травня 1974 року – період проходження строкової військової служби; з 29 червня 2006 року по 06 грудня 2006 року – період роботи в органах місцевого самоврядування на посаді керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Полонської міської ради; на підставі заяви ОСОБА_1 від 15.01.2025 року та довідки Полонської міської ради № 80 від 10.01.2025 року призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця у зв`язку з інвалідністю II групи відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (у розмірі, передбаченому зазначеною статтею), починаючи з 15 січня 2025 року, з урахуванням фактично виплачених сум пенсії у зв`язку з інвалідністю за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В задоволені решти позову суд відмовив.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
Позивач є особою з інвалідністю II групи довічно, що підтверджується наявним у матеріалах справи висновком МСЕК.
Розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Полонському районі № 127508 від 15.12.2006 позивачу призначено пенсію у зв`язку з інвалідністю як державному службовцю за Законом України «Про державну службу» № 3723-XII. Загальний страховий стаж визначено 30 років 8 місяців 22 дні, у тому числі стаж державної служби 11 років 7 місяців 20 днів, стаж служби в органах місцевого самоврядування – 5 місяців 1 день; цей стаж використано для обчислення пенсії державного службовця.
Рішенням від 02.08.2018 № 968120127508 позивачу призначено пенсію у зв`язку з інвалідністю відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (вид пенсії – 146), з визначенням розміру 82 % від середнього заробітку; рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.02.2021 № 968120127508 позивача переведено на пенсію у зв`язку з інвалідністю за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV), із середньомісячним заробітком 13 058,35 грн, страховим стажем 40 років 5 місяців 21 день, додатковим стажем 9 років 8 місяців 29 днів.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.09.2021 у справі 560/8704/21, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2022 року, визнано протиправним застосування при призначенні позивачу пенсії показника середньої заробітної плати за 2014–2016 роки та зобов`язано здійснити перерахунок пенсії з 01.03.2021 із застосуванням показника за 2018–2020 роки.
На виконання вказаного вище рішення суду, ГУ ПФУ в Хмельницькій області 05.08.2022 здійснило відповідний перерахунок.
15.01.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення з пенсії у зв`язку з інвалідністю за Законом № 1058-IV на пенсію державного службовця у зв`язку з інвалідністю II групи відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (далі – Закон № 3723), з урахуванням пунктів 10, 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» № 889-VIII (далі – Закон № 889).
До заяви позивач додав, зокрема: довідку Полонської міської ради № 80 від 10.01.2025 про складові заробітної плати посадової особи органу місцевого самоврядування; копії розпоряджень виконавчого комітету Полонської міської ради від 29.06.2006 № 103/06-р (про затвердження ОСОБА_1 на посаді керуючого справами (секретаря) виконкому із присвоєнням рангу державного службовця та встановленням надбавок за стаж державної служби) і від 06.12.2006 № 189/06-р (про звільнення з цієї посади за станом здоров`я, виплату компенсацій за невикористані відпустки, вихідної допомоги та одноразової допомоги в розмірі 10 посадових окладів за ст. 37 Закону № 3723, а також присвоєння 10 рангу державного службовця); копії трудової книжки, розрахунки стажу та заробітку, витяги з МСЕК, ОК-5.
За принципом екстериторіальності заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області, яке 22.01.2025 прийняло рішення № 3253/03-16 про відмову у задоволенні заяви позивача.
Із тексту оспорюваного рішення вбачається, що відмову обґрунтовано такими мотивами: пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV, а отже, періоди роботи в органах місцевого самоврядування не зараховуються до стажу державної служби; за поданими документами станом на 01.05.2016 позивач має стаж державної служби 9 років 7 місяців 12 днів, що є менше 10 років; загальний стаж державної служби не досягає 20 років; у зв`язку з цим, відсутні підстави для переведення позивача на пенсію державного службовця згідно з п.п. 10, 12 розд. XI Закону № 889, тому у переведенні на пенсію державного службовця у зв`язку з інвалідністю II групи відмовлено.
Не погоджуючись із цим рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів, надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, враховує наступне.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон №889-VIIІ), пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.
Згідно із пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Починаючи з 28.12.1993 (дати набрання чинності Законом №3723-ХІІ) і до 01.05.2016 (дати набрання чинності Закону №889-VІІІ), визначення загальних засад діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, регулювалося Законом №3723-ХІІ.
Водночас, Законом №889-VIII також визначено право на пенсійне забезпечення (а саме - збереження права на призначення пенсії) державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.
Умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, передбачені розділом ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ.
Відповідно до пункту 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Крім того, пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Водночас, за приписами ч. 9ст. 37 Закону № 3723-XIIпенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч.1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно доЗакону № 1058-IVособам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цьогоЗакону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.
Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10ст. 37 Закону № 3723-XII).
Таким чином, законодавство передбачає право саме на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.
Так, відповідно до розпорядження ПФУ № 127508 від 15.12.2006 року, розрахунку стажу та виду пенсії вбачається, що позивачу було призначено пенсію у зв`язку з інвалідністю як державному службовцю за Законом № 3723.
У розрахунку стажу вказано загальний стаж 30 років 8 місяців 22 дні, стаж державної служби 11 років 7 місяців 20 днів, стаж служби в органах місцевого самоврядування 5 місяців 1 день. Ці дані були використані для обчислення розміру пенсії державного службовця.
Із документів пенсійної справи (розрахунок стажу, копії трудових книжок, розпоряджень органів місцевого самоврядування) вбачається, що: строкову військову службу позивача в період з 10.05.1972 по 16.05.1974 враховано до загального стажу; період роботи на посаді керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Полонської міської ради з 29.06.2006 по 06.12.2006 підтверджується розпорядженнями № 103/06-р та № 189/06-р і теж враховувався при визначенні спеціального стажу на момент призначення пенсії держслужбовця у 2006 році.
Як вірно відзначено судом першої інстанції, жодного рішення чи документа, яким би цей розрахунок стажу або сам факт призначення пенсії державного службовця у 2006 році визнавався незаконним і скасовувався, матеріали справи не містять.
Подальші переходи позивача на пенсію за Законом «Про службу в органах місцевого самоврядування» (2018 рік) та на пенсію у зв`язку з інвалідністю за Законом № 1058-IV (2021 рік) свідчать про зміну виду пенсійного забезпечення, але не про скасування набутого раніше статусу особи, яка реалізувала право на пенсію державного службовця за Законом № 3723.
Отже, станом на 22.01.2025 у ГУ ПФУ в Київській області були всі необхідні документи, які підтверджували факт попереднього призначення позивачу пенсії державного службовця у зв`язку з інвалідністю за Законом № 3723 та свідчили про зарахування строкової військової служби та роботи в органах місцевого самоврядування до спеціального стажу при призначенні такої пенсії.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (далі – Порядок № 283).
Пункт 2 цього Порядку передбачає, що до стажу державної служби зараховується, зокрема: робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування»; час строкової військової служби у Збройних Силах СРСР/України – за умови, що до призову або після звільнення особа працювала на посадах, віднесених до державної служби.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 затверджено новий Порядок обчислення стажу державної служби (далі – Порядок № 229), пункт 4 якого також передбачає зарахування до стажу держслужби часу перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, віднесених до відповідних категорій посад.
Верховний Суд у постанові від 26.06.2018 у справі № 735/939/17 прямо дійшов висновку, що перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», зараховується до стажу державної служби відповідно до п. 2 Порядку № 283.
Щодо строкової військової служби, то Верховний Суд у постанові від 03.07.2018 у справі № 569/350/17 та низці подальших рішень (зокрема, від 10.04.2019 у справі № 607/2474/17, від 27.12.2019 у справі № 500/2565/18) підтвердив, що період строкової військової служби, за умови дотримання вимог Порядку № 283, підлягає зарахуванню до стажу державної служби.
Отже, суд першої інстанції вірно виснував, що висновок ГУ ПФУ в Київській області про неможливість зарахування роботи позивача в органах місцевого самоврядування на посаді керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету та строкової військової служби до стажу держслужби не відповідає Порядку № 283/229 та актуальній практиці Верховного Суду.
Пункт 8 розд. XI Закону № 889 встановлює, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло на той час, тобто, зокрема, за Порядком № 283.
Пунктами 10, 12 розд. XI Закону № 889 передбачено, що право на призначення пенсії за ст. 37 Закону № 3723 після 01.05.2016 зберігають: державні службовці, які станом на 01.05.2016 займали посади державної служби та мали не менше 10 років стажу державної служби; особи, які станом на цю дату мали не менше 20 років стажу державної служби, незалежно від того, чи працювали вони на посаді державної служби на вказану дату.
У зразковій справі № 822/524/18 Велика Палата Верховного Суду постановою від 13.02.2019 (провадження № 11-555заі18) роз`яснила, що застосування п.п. 10, 12 розд. XI Закону № 889 не може призвести до втрати чи погіршення вже набутого права особи на пенсію державного службовця, а перехід з пенсії у зв`язку з інвалідністю за Законом № 1058-IV на пенсію державного службовця є формою реалізації такого права за умови наявності необхідного стажу.
Таким чином, до осіб, які реалізували право на пенсію державного службовця до 01.05.2016, вимоги п.п. 10, 12 розд. XI Закону № 889 не можуть застосовуватися таким чином, щоб позбавити їх можливості знову отримувати пенсію державного службовця (шляхом переходу з іншого виду пенсії), якщо відповідні умови стажу й інвалідності продовжують бути виконаними.
Як встановлено зі змісту рішення ГУ ПФУ у Київській області, останній дійшов висновку, що період роботи позивача в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований до стажу державної служби, оскільки пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється за Законом № 1058-IV.
В даному випадку такий висновок суперечить п. 2 Порядку № 283 та п. 4 Порядку № 229, які прямо передбачають зарахування до стажу державної служби часу перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, віднесених до відповідних категорій посад.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач обіймав посаду керуючого справами (секретаря) виконкому Полонської міської ради, йому присвоювався ранг державного службовця, встановлювалися надбавки за стаж державної служби, а при звільненні виплачувалась одноразова допомога за ст. 37 Закону № 3723.
Вказане свідчить про відповідність займаної посади вимогам Порядку № 283/229 щодо зарахування відповідного періоду до стажу держслужби, що, до речі, вже було враховано самим органом ПФУ при призначенні позивачеві пенсії у 2006 році.
Стосовно зарахування до стажу державної служби позивача строкової військової служби за період з 10.05.1972 по 16.05.1974, то судова колегія відзначає, що відповідно до пенсійної справи позивача цей період вже враховувався при призначенні позивачу пенсії державного службовця у 2006 році.
При цьому, судова колегія відзначає, що як встановлено судом, із розпорядження ПФУ від 15.12.2006 № 127508 та розрахунку стажу вбачається, що позивач уже реалізував право на пенсію державного службовця у зв`язку з інвалідністю за Законом № 3723 ще у 2006 році, тобто задовго до набрання чинності Законом № 889.
Отже, суд першої інстанції вірно виснував, що на момент прийняття рішення від 22.01.2025 № 3253/03-16 ГУ ПФУ в Київській області: неправильно визначило стаж державної служби позивача, не зарахувавши періоди, які підлягають обов`язковому зарахуванню за Порядком № 283/229 і вже використовувалися при призначенні пенсії держслужбовця у 2006 році; неправомірно застосувало п.п. 10, 12 розд. XI Закону № 889 у спосіб, який погіршує становище особи, яка вже реалізувала право на пенсію державного службовця до набрання чинності цим Законом.
Вказане вище свідчить про протиправність оспорюваного рішення.
Стосовно врахування при обчисленні пенсії позивача, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу", довідки Полонської міської ради № 80 від 10.01.2025 року, то судова колегія зазначає наступне.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" затверджено Порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.
Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому-п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
За приписами пунктів 5 та 6 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб №622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.
Так, на момент звернення позивача з заявою про переведення його на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям встановлені постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за №180/30048.
Однак, судом першої інстанції проігноровано, що довідка № 80 від 10.01.2025 року видана Полонської міської ради за посадою керуючого справами (секретаря) Полонської міської ради станом на січень 2025 року.
Між тим, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів здійснення позивачем трудової діяльності на вказаній посаді станом на січень 2025 року, а відтак застосування при розрахунку пенсії державного службовця складових заробітної плати, з яких позивач не сплачував страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суперечитиме нормам ч.1 ст. 37 Закону № 3723-XII.
Крім того, позивач, починаючи з 2006 року, перебував на пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", а тому відсутні підстави вважати, що в межах спірних правовідносин йдеться про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", вперше.
Між тим, стаття 37-1 Закону №3723-XII, якою встановлювався порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців скасована в зв`язку із прийняттям Закону №889-VIII.
Законом №889-VIII не передбачено обов`язок пенсійних органів щодо проведення перерахунку призначених пенсій державних службовців у разі збільшення заробітної плати працюючих державних службовців.
Оскільки позивач з 2006 року отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" №3723-XII, тому в даному випадку мова йде не про призначення пенсії вперше або за іншим законом, а про переведення на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу".
Водночас, підстави для перерахунку пенсій державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців відсутні, оскільки законодавство не регламентує ні права особи на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати, ні порядок і умови здійснення такого перерахунку.
Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №712/10182/17, від 03.11.2021 у справі №373/2149/16-а.
В даному випадку, судовою колегією враховується, що відсутність механізму перерахунку пенсій державним службовцям, призначених за ст.37 Закону №3723-ХІІ була предметом розгляду Конституційного Суду України.
Так, рішенням Конституційного Суду України від 23.12.2022 року №3-р/2022 визнано таким, що не відповідає Конституції України (неконституційним) положення пп.1 п. 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII зі змінами.
При цьому, в абз.4 п.5.6 мотивувальної частини цього рішення Конституційний Суд України також констатував, що розміри пенсій державних службовців, призначених на підставі ст.37 Закону №3723-ХІІ, на відміну від розмірів пенсій, призначених на підставі інших нормативних актів, не підлягають перерахуванню.
Ураховуючи наведене, Конституційний Суд України зазначив, що сучасний стан законодавчого врегулювання з перерахунку розмірів пенсій суб`єкта права на конституційну скаргу та інших осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі ст.37 Закону №3723-ХІІ, є не звичайною законодавчою прогалиною (лакуною), а законодавчим упущенням (legislative omission), наявність якого є порушенням Конституції України. Для розвитку, конкретизації та деталізації приписів статей 3, 8, 24, 46 Основного Закону України перерахунок розмірів пенсій обов`язково має бути внормований у законі, ухваленому Верховною Радою (п. 5.7 згаданого рішення).
Поряд з цим, визнаючи неконституційним підпункт 1 пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ зі змінами, Конституційний Суд визначив, що підпункт 1 пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, визнаний неконституційним у зазначеному аспекті, втрачає чинність через три місяці з дня припинення чи скасування в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022 зі змінами, а також вказав про необхідність Верховній Раді України внормувати перерахунок розмірів пенсій суб`єкта права на конституційну скаргу та інших осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ зі змінами, з урахуванням приписів Конституції України та цього Рішення.
У свою чергу, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який на підставі Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" неодноразово продовжувався та станом на час розгляду справи триває.
Відтак, рішення Конституційного Суду України, станом на сьогодні, не змінює нормативно-правого регулювання спірних правовідносин та не дає підстав для висновку про наявність підстав для проведення органом Пенсійного фонду перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючих державних службовців.
Тому, на думку колегії суддів, відсутні підстави для застосування довідки Полонської міської ради № 80 від 10.01.2025 року, яка видана станом на січень 2025 року, та вважає, що при розрахунку позивачу пенсії по інвалідності державного службовця має застосовуватися той розмір заробітної плати, що застосовувався при первинному призначенні пенсії.
Врахування вказаної довідки при обчисленні розміру пенсійних виплат у разі переведення позивача з одного виду пенсії на інший, призведе до фактичного перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку із збільшенням розміру заробітної плати державних службовців, що суперечить вимогам чинного пенсійного законодавства.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №3723-XII, однак без врахування довідки Полонської міської ради № 80 від 10.01.2025 року.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для часткового скасування оскаржуваного судового рішення та прийняття нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задовольнити частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року скасувати в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області: при обчисленні стажу державної служби ОСОБА_1 зарахувати до стажу державної служби такі періоди: з 10 травня 1972 року по 16 травня 1974 року – період проходження строкової військової служби; з 29 червня 2006 року по 06 грудня 2006 року – період роботи в органах місцевого самоврядування на посаді керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Полонської міської ради; на підставі заяви ОСОБА_1 від 15.01.2025 року та довідки Полонської міської ради № 80 від 10.01.2025 року призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця у зв`язку з інвалідністю II групи відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (у розмірі, передбаченому зазначеною статтею), починаючи з 15 січня 2025 року, з урахуванням фактично виплачених сум пенсії у зв`язку з інвалідністю за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області: при обчисленні стажу державної служби ОСОБА_1 зарахувати до стажу державної служби такі періоди: з 10 травня 1972 року по 16 травня 1974 року – період проходження строкової військової служби; з 29 червня 2006 року по 06 грудня 2006 року – період роботи в органах місцевого самоврядування на посаді керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Полонської міської ради; на підставі заяви ОСОБА_1 від 15.01.2025 року та призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця у зв`язку з інвалідністю II групи відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, починаючи з 15 січня 2025 року, з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
В задоволенні решти вимог апеляційної скарги відмовити. 

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.  

Головуючий | | | Біла Л.М.
Судді | | | Моніч Б.С.    Гонтарук В. М.