ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року | Справа №160/11599/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В. 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-
УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана через представника - адвоката Борсука Віктора Валерійовича, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить:
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) щодо невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення ОСОБА_1 з військового обліку 28.01.2005 року, відповідно до інформації, яка міститься у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , виданому 11.04.2005;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів («Оберіг») щодо визнання ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , таким, що виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі підпункту «а» частини 5 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відповідно до інформації у військово-обліковому документі - тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , виданому 11.04.2005 ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.01.2005 позивача визнано непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку, у зв`язку з чим його виключено з військового обліку військовозобов`язаних на підставі підпункту «а» частини 5 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції, чинній на той час. Відповідні відомості внесено до виданого позивачу тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 11.04.2005.
Позивач зазначає, що після встановлення мобільного застосунку «Резерв+» йому стало відомо, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів він обліковується як військовозобов`язаний, перебуває на військовому обліку у відповідача та має відмітку про порушення правил військового обліку. Отже, між паперовим військово-обліковим документом позивача та відомостями зазначеного Реєстру існують істотні розбіжності.
З метою усунення цих розбіжностей позивач через свого представника 09.04.2026 звернувся до відповідача, а в копії - до ІНФОРМАЦІЯ_3 , із заявою про приведення відомостей Реєстру у відповідність до військово-облікового документа та про внесення до Реєстру відомостей щодо виключення позивача з військового обліку. Відповіді на цю заяву відповідач не надав.
Позивач наполягає, що постанову про визнання його непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку не скасовано, не переглянуто і вона не втратила чинності, а постанова Кабінету Міністрів України від 16.08.2024 № 932, на підставі якої його автоматично взято на військовий облік, регулює лише питання інформаційної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів і не передбачає ані скасування раніше прийнятих рішень військово-лікарських комісій, ані поновлення на військовому обліку осіб, раніше виключених з нього. З огляду на статтю 58 Конституції України нормативно-правовий акт не має зворотної дії в часі.
На підтвердження наведених обставин позивач долучив до позовної заяви копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , копію заяви (адвокатського запиту) від 09.04.2026 з доказами направлення, копію відповіді ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15.04.2026, роздруківку військово-облікового документа в електронній формі, а також документи на підтвердження повноважень представника та сплати судового збору.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Позиція відповідача зводиться до того, що Позивача взято на військовий облік автоматично, шляхом електронної інформаційної взаємодії між державними електронними інформаційними ресурсами відповідно до Порядку реалізації експериментального проекту з автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.08.2024 № 932, а тому взяття позивача на облік не є дією відповідача; координатором експериментального проекту є Міністерство оборони України. Позивач особисто до відповідача з оригіналами документів не звертався, тоді як заходи військового обліку за своїм змістом потребують особистої участі військовозобов`язаного. Стан здоров`я військовозобов`язаного визначає військово-лікарська комісія, а військовозобов`язані, визнані непридатними до військової служби, повторно оглядаються військово-лікарськими комісіями за місцем проживання після обов`язкового обстеження у спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах, тому вимога про проходження позивачем такої комісії є законною. До відзиву долучено облікову картку щодо позивача, роздруковану з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Позивач подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що доводи відповідача пояснюють лише технічний механізм формування запису в Реєстрі, однак не спростовують чинності рішення про виключення позивача з військового обліку та не доводять наявності правових підстав для перебування позивача на військовому обліку, а доказів скасування чи перегляду цього рішення відповідач не надав.
Відповідно до частини 1 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. Згідно з частиною 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Позивачу видано тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 11.04.2005, видане ІНФОРМАЦІЯ_5 . У графі про причину видачі цього документа зазначено: «непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку», а строк його дії визначено як безтерміновий; графа про продовження строку дії посвідчення не заповнювалася жодного разу.
Окремим штампом у посвідченні відображено постанову від 28.01.2005 такого змісту: «непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку, гр. І ст. 30-а Наказ МОУ № 207 - 1999 р.». Посвідчення містить також штампи про прийняття на облік та про зняття з обліку від 11.04.2005, а поруч зі штампом про зняття з обліку - рукописний напис із посиланням на підпункт «а» пункту 5 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Записи скріплено гербовою печаткою, у якій зазначено ідентифікаційний код НОМЕР_1 , тобто той самий код, який має відповідач у цій справі.
Стаття 30 Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, у редакції, затвердженій наказом Міністра оборони України від 12.07.1999 № 207, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.07.1999 за № 501/3794 (наказ втратив чинність 14.08.2008 на підставі наказу Міністерства оборони України № 402), мала назву «Порушення рефракції та акомодації» і за пунктом «а» цієї статті передбачала для граф І та ІІ Розкладу хвороб єдиний висновок - «непридатні до військової служби зі зняттям з військового обліку».
Отже, формулювання постанови від 28.01.2005, відтворене у військово-обліковому документі позивача, дослівно повторює той наслідок, який приписувався самим Розкладом хвороб для відповідної статті та графи. Інших медичних відомостей про позивача військово-обліковий документ не містить.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15.04.2026 № 202/1/1395, наданим на заяву представника позивача, підтверджено, що згідно з наданою паперовою копією тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 позивача визнано «непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку» на підставі статті 30а графи І Розкладу хвороб відповідно до наказу № 207 від 1999 року. Цим же листом повідомлено, що за даними, отриманими від відповідача, інформація про таке визнання відсутня, оскільки протоколи засідань військово-лікарської комісії знищено у встановленому порядку відповідно до акта знищення, а для внесення наявних даних до Реєстру рекомендовано звернутися до відповідача та надати відповідні оригінали документів.
Тим же листом підтверджено, що позивача взято на військовий облік військовозобов`язаних автоматично, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.2024 № 932. Цю обставину визнає і сам відповідач у відзиві на позовну заяву.
Згідно з роздруківкою військово-облікового документа в електронній формі, сформованого в застосунку «Резерв+» 26.02.2026, позивач обліковується за категорією обліку «військовозобов`язаний», перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , йому присвоєно військове звання «солдат», військово-облікову спеціальність 999097 та окремий номер запису в Реєстрі. У цьому документі відображено також відмітку про порушення правил військового обліку та відомості про звернення до Національної поліції від 25.06.2025 з причиною «не прибули за повісткою до ТЦК та СП».
Водночас передбачені формою військово-облікового документа в електронній формі поля «Підстава зняття/виключення», «Постанова ВЛК» та «Дата ВЛК» у цьому документі не заповнені.
09.04.2026 представник позивача звернувся до відповідача із заявою (адвокатським запитом) вих. № 09-04 26 від 09.04.2026, у якій, зокрема, просив повідомити, на підставі якої норми закону взято на військовий облік особу, виключену з військового обліку згідно з тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , та виключити відповідні відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Копію цієї заяви надіслано до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Факту отримання цієї заяви відповідач не заперечує. Відповіді по суті порушених у заяві питань відповідач позивачу не надав; жодних доказів надання такої відповіді або вжиття заходів з перевірки наведених у заяві обставин матеріали справи не містять.
Доказів скасування, перегляду або визнання нечинною постанови від 28.01.2005 про визнання позивача непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку матеріали справи не містять. Не надано відповідачем і рішення уповноваженого органу про поновлення позивача на військовому обліку.
Не отримавши відповіді на заяву від 09.04.2026 та вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення з військового обліку, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи справу по суті, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Станом на 28.01.2005 підпункт «а» частини 5 статті 37 Закону № 2232-XII передбачав, що виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни, визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
У чинній редакції ця сама підстава закріплена пунктом 3 частини 6 статті 37 Закону № 2232-XII, за яким виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які визнані непридатними до військової служби. Частина 5 статті 37 Закону № 2232-XII у чинній редакції регулює інші відносини - зняття з військового обліку.
Таким чином, з 2005 року змінилися лише нумерація норми та найменування органу, який веде військовий облік, тоді як сама підстава виключення з військового обліку - визнання особи непридатною до військової служби - збереглася без змін. З огляду на це посилання у військово-обліковому документі позивача на підпункт «а» частини 5 статті 37 Закону № 2232-XII у редакції 2005 року відповідає пункту 3 частини 6 статті 37 цього Закону в чинній редакції.
Останній абзац частини 6 статті 37 Закону № 2232-XII встановлює, що у громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається, а до військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Отже, законодавець прямо визначив військово-обліковий документ носієм запису про виключення особи з військового обліку у зв`язку з непридатністю до військової служби і саме тому не передбачив вилучення такого документа. Наявність у громадянина військово-облікового документа з відповідним записом є звичайним, передбаченим законом способом підтвердження факту виключення з військового обліку, а не випадковою обставиною, що потребує додаткового підтвердження з боку самого громадянина.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок № 1487).
Відповідно до пункту 20 Порядку № 1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.
Згідно з пунктом 22 Порядку № 1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Пунктом 79 Порядку № 1487 визначено повноваження районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які, зокрема: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виключають з військового обліку на підставі відповідних підтвердних документів осіб, які померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими, визнані непридатними до військової служби, досягли граничного віку перебування в запасі, припинили громадянство України; забезпечують громадян військово-обліковими документами та зберігання зданих або вилучених у призовників, військовозобов`язаних та резервістів військово-облікових документів; виконують архівно-довідкову роботу з питань військового обліку; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Абзацом другим пункту 81 Порядку № 1487 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2024 № 675) встановлено, що особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів для зняття або виключення з військового обліку у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів не обов`язкова.
Із наведених норм випливає, що виключення особи з військового обліку у зв`язку з визнанням її непридатною до військової служби віднесено до компетенції саме районного (об`єднаного районного) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, здійснюється на підставі відповідних підтвердних документів і не потребує особистої присутності громадянина.
Правові та організаційні засади створення і функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначає Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII (далі - Закон № 1951-VIII).
Згідно зі статтею 1 Закону № 1951-VIII Реєстр - це інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України. Відповідно до частини 1 статті 6 цього Закону до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру персональні дані та службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Частиною 8 статті 5 Закону № 1951-VIII визначено, що органами ведення Реєстру є, зокрема, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Згідно з частиною 9 статті 5 цього Закону органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Відповідно до частини 1 статті 14 Закону № 1951-VIII ведення Реєстру включає, зокрема, внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами. Згідно з частиною 3 статті 14 цього Закону актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом інформаційної взаємодії між Реєстром та інформаційно-телекомунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Пунктом 2 частини 1 статті 9 Закону № 1951-VIII призовнику, військовозобов`язаному та резервісту надано право звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Відповідач є об`єднаним районним у місті ІНФОРМАЦІЯ_7 , а отже - органом ведення Реєстру в розумінні частини 8 статті 5 Закону № 1951-VIII, на який законом покладено обов`язок забезпечувати ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних, а також органом, до компетенції якого пункт 79 Порядку № 1487 відносить виключення з військового обліку осіб, визнаних непридатними до військової служби.
Пунктом 5 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 559 (далі - Порядок № 559), визначено, що військово-обліковим документом призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також громадян, виключених з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в електронній формі є відображення в електронній формі відомостей про громадянина України, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Отже, законодавство прямо виокремлює категорію громадян, виключених з військового обліку як непридатних до військової служби, і виходить з того, що відомості про них також відображаються в Реєстрі та у військово-обліковому документі в електронній формі. Виключення з військового обліку не означає зникнення відомостей про особу з Реєстру - воно означає, що в Реєстрі має бути відображено відповідний військово-обліковий статус особи та підставу її виключення.
Це підтверджується і переліком відомостей, які містить військово-обліковий документ в електронній формі. Так, згідно з підпунктами 7, 11 та 12 пункту 8 Порядку №559 такий документ містить відомості про результати медичних оглядів, що проводилися з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку; відомості про виконання військового обов`язку (категорія обліку); відомості про перебування на військовому обліку, а саме найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у якому громадянин перебуває або знятий (виключений) з військового обліку, та підставу зняття (виключення) з військового обліку.
Таким чином, форма військово-облікового документа в електронній формі містить спеціально призначені поля для відображення постанови військово-лікарської комісії, її дати та підстави зняття (виключення) з військового обліку. Як установлено судом, у роздруківці військово-облікового документа позивача, сформованій 26.02.2026, ці поля залишаються незаповненими, тоді як паперовий військово-обліковий документ позивача містить відповідний запис. Саме ця розбіжність і становить суть спору.
Відносини, на які посилається відповідач, урегульовано Порядком реалізації експериментального проекту з автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.08.2024 № 932 (далі - Порядок № 932).
Аналіз Порядку № 932 свідчить, що він визначає порядок інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та іншими державними електронними інформаційними ресурсами, а також установлює правила автоматичного взяття громадян на військовий облік без направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Жодної норми про скасування раніше прийнятих постанов військово-лікарських комісій, про перегляд висновків про непридатність до військової служби чи про поновлення на військовому обліку осіб, раніше виключених з такого обліку, цей Порядок не містить.
Крім того, згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Правовідносини щодо виключення позивача з військового обліку виникли і завершилися у 2005 році, а його військово-обліковий статус був визначений уповноваженим на той час органом. Постанова Кабінету Міністрів України від 16.08.2024 № 932 не могла і не може змінити правових наслідків цього рішення.
Отже, автоматичне формування запису в Реєстрі є технічним способом наповнення бази даних, а не самостійною правовою підставою для виникнення чи зміни військово-облікового статусу особи. Наявність такого запису не звільняє орган ведення Реєстру від обов`язку привести відомості Реєстру у відповідність до підтвердних документів після того, як про наявність таких документів йому повідомлено.
Постанова від 28.01.2005 про визнання позивача непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку є чинною. Доказів її скасування, перегляду чи визнання нечинною, як і доказів прийняття уповноваженим органом рішення про поновлення позивача на військовому обліку, відповідач суду не надав.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів існування передбаченої законом підстави для перебування позивача на військовому обліку після виключення його з такого обліку: суду не надано ані протоколу засідання військово-лікарської комісії, ані акта про скасування постанови від 28.01.2005, ані норми, яка дозволяла б поновлення раніше виключеної особи на військовому обліку.
Суд враховує, що згідно з листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15.04.2026 № 202/1/1395 протоколи засідань військово-лікарської комісії знищено у встановленому порядку відповідно до акта знищення. Водночас організація та забезпечення зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також виконання архівно-довідкової роботи з питань військового обліку віднесені пунктом 79 Порядку № 1487 до обов`язків самого територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Знищення документів є наслідком дій державного органу, а тому несприятливі наслідки відсутності цих документів не можуть бути покладені на громадянина, який зберіг виданий йому державою військово-обліковий документ і надав його органу ведення Реєстру.
Суд окремо наголошує, що сучасних медичних документів про стан здоров`я позивача матеріали справи не містять і суд таких документів не досліджував. Наведені вище висновки не є встановленням судом медичного факту непридатності позивача до військової служби станом на теперішній час і не підміняють повноважень військово-лікарської комісії, до виключної компетенції якої належить визначення ступеня придатності особи до військової служби. Предметом судової оцінки в цій справі є юридична сила нескасованої постанови від 28.01.2005, невиконання відповідачем обов`язку відобразити її наслідки у Реєстрі та розподіл обов`язку доказування, встановлений частиною 2 статті 77 КАС України.
Питання щодо внесеної до Реєстру відмітки про порушення позивачем правил військового обліку та щодо звернення відповідача до Національної поліції предметом цього спору не є, оскільки відповідних позовних вимог позивачем не заявлено; згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Ці обставини враховано судом лише як фактичні.
Протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень полягає у нездійсненні юридично значимих і обов`язкових дій, які на підставі закону та іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції такого суб`єкта, були об`єктивно необхідними та реально можливими для виконання, але фактично не були здійснені.
У цій справі позивач через свого представника 09.04.2026 повідомив відповідача про наявність військово-облікового документа із записом про виключення з військового обліку та просив привести відомості Реєстру у відповідність до цього документа. Відповідач, будучи органом ведення Реєстру і органом, до компетенції якого віднесено виключення з військового обліку осіб, визнаних непридатними до військової служби, на цю заяву не відповів узагалі, жодних дій щодо перевірки наведених у ній обставин не вчинив і відомостей про виключення позивача з військового обліку до Реєстру не вніс.
Саме в цьому і полягає оскаржувана бездіяльність: маючи законодавчо визначені повноваження, підтвердний документ і звернення особи, відповідач не вчинив дій, які був зобов`язаний вчинити. Обов`язковість таких дій не залежить від особистої присутності громадянина, оскільки абзац другий пункту 81 Порядку № 1487 прямо визначає особисту присутність для виключення з військового обліку необов`язковою.
Отже, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення позивача з військового обліку 28.01.2005 відповідно до інформації, що міститься у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , виданому 11.04.2005, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо способу захисту порушеного права суд зазначає таке.
Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. Якщо ж прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Повноваження суб`єкта владних повноважень не є дискреційними тоді, коли за наявності визначених законодавством умов існує лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки. У спірних відносинах пункт 79 Порядку № 1487 не залишає відповідачу вибору: за наявності відповідного підтвердного документа про визнання особи непридатною до військової служби така особа виключається з військового обліку. Форма військово-облікового документа в електронній формі, визначена пунктом 8 Порядку № 559, містить готові поля для відображення постанови військово-лікарської комісії, її дати та підстави виключення з військового обліку. Отже, адміністративного розсуду у цьому питанні відповідач не має, а суд, зобов`язуючи його вчинити відповідні дії, у дискреційні повноваження не втручається.
Метою адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 КАС України є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Ця мета узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якою кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Спосіб захисту має бути ефективним як у теорії, так і на практиці, тобто забезпечувати реальне поновлення порушеного права і виключати необхідність повторного звернення до суду з тим самим питанням.
Ефективним у цій справі є такий спосіб захисту, який остаточно усуває розбіжність між паперовим військово-обліковим документом позивача та відомостями Реєстру. Таким способом є зобов`язання відповідача внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про виключення позивача з військового обліку як непридатного до військової служби за станом здоров`я.
При цьому суд враховує, що зобов`язальну вимогу позивач сформулював із посиланням на нумерацію норми, чинної у 2005 році. Оскільки, як установлено вище, ця норма відповідає пункту 3 частини 6 статті 37 Закону № 2232-XII у чинній редакції, а відомості, які підлягають внесенню до Реєстру, стосуються виключення позивача з військового обліку саме як непридатного до військової служби за станом здоров`я, суд вирішує те саме поставлене позивачем питання, викладаючи зобов`язальний припис у формулюванні, що відповідає чинному законодавству. Таке формулювання не змінює ані предмета, ані обсягу заявленої вимоги і не свідчить про часткове задоволення позову.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оцінюючи бездіяльність відповідача за наведеними критеріями, суд доходить висновку, що вона не відповідає щонайменше вимогам обґрунтованості (обставини, підтверджені військово-обліковим документом позивача, не були враховані), добросовісності та своєчасності (заява від 09.04.2026 залишилася без відповіді і без розгляду).
Згідно зі статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач довів обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, тоді як відповідач правомірності своєї бездіяльності не довів. За таких обставин адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Оскільки позов задоволено, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з військового обліку 28 січня 2005 року відповідно до інформації, що міститься у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , виданому 11 квітня 2005 року.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_8 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про виключення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з військового обліку як непридатного до військової служби за станом здоров`я.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова