ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/2064/26 

Господарський суд Київської області у складі судді Зайця Д.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання за наявними матеріалами справу №911/2064/26 
за позовом Заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі МЕДВИНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ (Київська обл., Білоцерківський р-н, село Медвин) та ДЕРЖАВНОЇ ЕКОЛОГІЧНОЇ ІНСПЕКЦІЇ СТОЛИЧНОГО ОКРУГУ (місто Київ) 
до ДЕРЖАВНОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЛІСИ УКРАЇНИ» (місто Київ) 
про стягнення шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев 

без виклику представників учасників справи 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява №50/2-6109вих-26 від 08.06.2026 року (вх. №11095 від 08.07.2026) Заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі МЕДВИНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ (далі – позивач 1) та ДЕРЖАВНОЇ ЕКОЛОГІЧНОЇ ІНСПЕКЦІЇ СТОЛИЧНОГО ОКРУГУ (далі – позивач 2) до ДЕРЖАВНОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЛІСИ УКРАЇНИ» (далі – відповідач) про стягнення шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев, у загальній сумі 234853,98 грн.
Ухвалою суду від 13.07.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/2064/26 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи). 
До суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №13539/40.1.7-2026 від 23.07.2026 року (вх. №13114/26 від 23.07.2026). 
До суду через систему «Електронний суд» від прокуратури надійшла відповідь на відзив б/н від 28.07.2026 року (вх. №13364/26 від 28.07.2026). 
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. 
Відповідно до ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. 
Частиною 2 ст. 252 ГПК України визначено, що суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. 
Згідно ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
ВСТАНОВИВ:
Як зазначено прокурором, окружною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», вивчено інформацію Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» та матеріали Філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України», за результатами чого виявлено порушення вимог законодавства у сфері охорони, захисту та раціонального використання лісових ресурсів.
Прокурором встановлено, що в період з 08.01.2025 по 22.12.2025 працівниками Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» під час патрулювання лісових масивів Медвинського лісництва в адміністративних межах Медвинської територіальної громади Білоцерківського району Київської області виявлено незаконні порубки дерев різних порід і діаметрів у загальній кількості 28 дерев, а саме: у виділі 6 кварталу 5 – 2 дерева породи «граб» (сироростучі), 4 дерева породи «граб» (сухостійні), 7 дерев породи «ясен» (сухостійні), 2 дерева породи «дуб» (сухостійні); у виділі 3 кварталу 82 – 9 дерев породи «дуб» (сироростучі), 1 дерево породи «граб» (сироростуче), 1 дерево породи «дуб» (сухостійне), 2 дерева породи «граб» (сухостійні).
За результатами виявлення вищевказаної незаконної (самовільної) порубки дерев, працівниками ДП «Ліси України» складено акти огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства, зокрема: у виділі 6 кварталу 5 – акт від 08.01.2025; у виділі 3 кварталу 82 – акт від 22.12.2025. 
Відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 працівником державної лісової охорони ДП «Ліси України» обчислено розрахунки розміру шкоди, який становить 234853,98 грн. 
Прокурор вказує, що правопорушників державною лісовою охороною ДП «Ліси України», що має статус правоохоронного органу, не встановлено. При цьому, про причетність будь-яких осіб до самовільної порубки дерев також не відомо.
Прокурором зазначено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.2022 №1003 «Деякі питання реформування управління лісової галузі» ухвалено рішення про створення державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (ДП «Ліси України») шляхом приєднання всіх спеціалізованих державних лісогосподарських підприємств (які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України) з подальшим перетворенням ДП «Ліси України» в акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого належать державі.
Згідно зі статутом ДП «Ліси України» підприємство є повним правонаступником майна, прав та обов`язків усіх реорганізованих державних лісогосподарських підприємств, що припинили свою діяльність як окремі юридичні особи.
У зв`язку з припиненням державного підприємства «Богуславське лісове господарство» шляхом реорганізації, а саме: приєднанням до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 28.10.2022 №940 «Про припинення державного підприємства «Богуславське лісове господарство» та затвердження складу Комісії з припинення», державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» є правонаступником прав та обов`язків державного підприємства «Богуславське лісове господарство».
Згідно з нормами Лісового кодексу України, право користування лісами підтверджується також матеріалами лісовпорядкування.
Оскільки, лісовпорядні документи складалися на весь масив лісового фонду, на думку прокурора, вони є належними доказами меж та площ територій, які перейшли у користування ДП «Ліси України» від реорганізованого підприємства.
Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 26.09.2025 №267 «Про перетворення державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого належать державі, та утворення комісії з перетворення підприємства» розпочато процедуру реорганізації ДП «Ліси України» шляхом перетворення в акціонерне товариство «Ліси України».
Відповідно до п. 4.8 Статуту державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 24.06.2025 №206 (надалі – Статут), ДП «Ліси України» в порядку, встановленому законодавством, цим Статутом та внутрішніми документами має право утворювати на території України та за її межами філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами.
Відповідно до Положення про філію «Столичний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», затвердженого наказом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» №764 від 04.04.2025 (далі – Положення), Філія «Столичний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» є відокремленим підрозділом юридичної особи – державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі – Підприємство).
Філія діє від імені Підприємства та в його інтересах, здійснює делеговані Підприємством функції.
Згідно п. 3.1. розділу 3 «Юридичний статус філії» Положення, філія є відокремленим підрозділом Підприємства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені Підприємства та в його інтересах, здійснює делеговані Підприємством функції відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Підприємства.
Згідно п. 2.1. Положення, Філія створена з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відновлення лісів.
Таким чином, у зв`язку з припиненням філії «Богуславське лісове господарство «ДП Ліси України» його правонаступником, в результаті декількох реорганізацій, є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Столичний лісовий офіс», який є належним відповідачем за даним позовом. 
Згідно ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до ст. 1 Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Відповідно до ст.ст. 16, 17 Лісового кодексу України, право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.
Згідно ст. 17 Лісового кодексу України, відповідач є постійним лісокористувачем, на якого чинним законодавством покладено обов`язок забезпечити охорону лісів на підвідомчій лісовому господарству території.
Як зазначено прокурором, під час здійснення своєї діяльності саме працівниками ДСГП «Ліси України» було виявлено та встановлено факт незаконної порубки. 
Частиною 2 ст. 19 Лісового кодексу України визначено, що постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.
Відповідно до п. 5 ст. 64 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Статтею 86 Лісового кодексу України передбачено, що організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.
Статтею 93 Лісового кодексу України передбачені завдання контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів. Зокрема, такими завданнями є запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.
Організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів. Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній постійному лісокористувачу ділянці лісу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.03.2018 у справі №909/1111/16, та у постанові від 20.02.2020 у справі № 920/1106/17.
Згідно ст. 105 Лісового кодексу України, особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, порушенні інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 107 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Згідно ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації заподіяної навколишньому природному середовищу шкоди.
Суд зазначає, що відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто, є деліктною відповідальністю.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 №976 затверджено Положення про державну лісову охорону, лісову охорону інших постійних лісокористувачів та власників лісів (далі - Положення), яким передбачено, що державна лісова охорона (далі - держлісоохорона) діє у складі Держлісагентства, Республіканського комітету Автономної Республіки Крим з питань лісового і мисливського господарства, обласних управлінь лісового та мисливського господарства і підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Держлісагентства.
Пунктом 4 Положення передбачено основні завдання держлісоохорони, серед яких зокрема: здійснення державного контролю за додержанням вимог лісового та мисливського законодавства; забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок; запобігання злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового господарства тощо.
Згідно п. 7 Положення, на посадових осіб держлісоохорони покладено наступні завдання: проводити перевірки додержання лісокористувачами, власниками лісів та користувачами мисливських угідь; складати протоколи та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, правопорушення у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів; визначати за затвердженими таксами і методиками розмір збитків, завданих лісовому господарству, та шкоди, заподіяної лісу внаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання.
Відповідно до п.п. 1 п. 3.1. Статуту, підприємство створене з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів. Згідно п.п. 3.2.2, 3.2.3 Статуту ДП «Ліси України», одним з основних напрямком діяльності підприємства є, зокрема забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу, а також, запобігання злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового та мисливського господарств.
Таким чином, обов`язки з охорони, у тому числі, від незаконної рубки дерев, на території Медвинського лісництва Богуславського надлісництва філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України», станом на 08.01.2025 та 22.12.2025, покладалося на уповноважених працівників ДП «Ліси України», які, відповідно до наявного у них обсягу повноважень та обов`язків, мали забезпечити належну охорону вказаного об`єкта природно-заповідного фонду від незаконної порубки дерев. 
Частиною 1, п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди містяться у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Водночас, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування завданої шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності хоча б одного з цих елементів, цивільно-правова відповідальність не настає.

Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).
Згідно ст. 1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Факт виявлення незаконної рубки лісу та відсутність безпосередньо у відповідача, як особи, зобов`язаної здійснювати контроль за збереженням лісів, будь-якої інформації з приводу даного факту та своєчасного його виявлення свідчить про наявність вини відповідача щодо неналежної охорони лісу (бездіяльність), внаслідок чого скоєно незаконне вирубування лісу. Схожий правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 906/366/20.
Суд вказує, що, відповідно до наданого прокуратурою акту, кількість зрубаних дерев дорівнює 28 шт., що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків.
Відповідач здійснює свою господарську діяльність як постійний лісокористувач, має можливість належним чином здійснювати охорону і захист лісу постійно. До суду не подано доказів того, що відповідач не здійснював свою господарську чи будь-яку іншу діяльність напередодні виявлення незаконної рубки лісу. За наявних обставин відповідачем не було належним чином реалізовано своїх можливостей та не було дотримано своїх обов`язків. Як наслідок, вказане призвело до вирубки 3 дерев породи «граб» (сироростучі), 6 дерев породи «граб» (сухостійні), 7 дерев породи «ясен» (сухостійні), 3 дерев породи «дуб» (сухостійні), 9 дерев породи «дуб» (сироростучі) в адміністративних межах Медвинської територіальної громади Білоцерківського району Київської області та нанесення державі збитків.
Відповідно до ст. 4 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", одним із принципів охорони навколишнього природного середовища є запобіжний характер заходів щодо охорони навколишнього природного середовища. Тобто, такі заходи покликані усувати будь-які можливості незаконного впливу іншими особами на природній фонд та запобігати вчиненню цих порушень - в першу чергу. Лише потім завданнями охорони навколишнього природного середовища постає вчинення дій щодо зупинення виявлених порушень та запобігання їх продовження.
Відповідачем не надано жодних доказів відсутності його вини та вчинення ним належних та достатніх дій, спрямованих на збереження та охорону лісів та недопущення самовільної рубки лісу. Натомість, вбачається, що всі дії, вчинені відповідачем на охорону та збереження лісу, виявились недостатніми та не забезпечили схоронність лісових ресурсів.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність складу цивільного правопорушення та правових підстав для задоволення позовних вимог прокурора.
Судом встановлено, що відповідач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення всіх необхідних дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконного вирубування на підвідомчій йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно. Розмір збитків, який встановлено актами та розрахунками відповідача, приймається судом в повному обсязі та визнається належним доказом обсягу нанесених державі збитків через недотримання положень законодавства України у природоохоронній сфері. 
Відповідно до ст.ст. 29, 69-1 Бюджетного кодексу України, шкода, заподіяна навколишньому природному середовищу, стягується пропорційно в дохід спеціального фонду відповідної місцевої ради, обласного бюджету, Державного бюджету України.
Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що державний фонд охорони навколишнього природного середовища утворюється за рахунок, зокрема, частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України, 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.
Водночас, за змістом пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №215 від 15.04.2015, казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку: забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, зокрема здійснює розподіл бюджетних коштів між державним бюджетом, бюджетами Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, між місцевими бюджетами, а також між загальним та спеціальним фондами бюджету відповідно до нормативів відрахувань, визначених бюджетним законодавством, і їх перерахування відповідно до законодавства.
Отже, функції з розподілу коштів після їх зарахування на спеціальний рахунок віднесено до повноважень Державної казначейської служби, яка наділена усіма необхідними повноваженнями для здійснення такого розподілу між державним та місцевими бюджетами.
Оскільки, незаконну рубку вчинено в адміністративних межах Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області, заподіяну шкоду належить стягувати за місцем заподіяння шкоди, відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», на один казначейський рахунок спеціального фонду за реквізитами рахунку селищної ради згідно коду бюджетної класифікації.
У даному випадку, це грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, код класифікації доходів 24062100.
Досліджуючи підстави для представництва прокурором інтересів держави, судом встановлено наступне. 
Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Разом з тим, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Згідно Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 №275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Функції щодо додержання вимог природоохоронного законодавства на території Київської області покладено на Державну екологічну інспекцію Столичного округу.
Згідно пп. 5 п. 2 Положення про Державну екологічну інспекцію Столичного округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекцію України від 20.02.2023 №18 Про затвердження Положення про Державну екологічну інспекції Столичного округу (нова редакція) (далі Положення), Інспекція в межах своїх повноважень здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, зокрема, про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема щодо: пошкодження дерев і чагарників, знищення або пошкодження лісових культур, незаконних рубок.
Враховуючи зазначене, Державна екологічна інспекція Столичного округу уповноважена здійснювати державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, а тому, є належним позивачем у даній справі.
Водночас, Державною екологічною інспекцією Столичного округу не вжито заходів щодо захисту інтересів держави в частині відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями відповідача – ДП «Ліси України», що свідчить про бездіяльність органу, уповноваженого державою. При цьому, окружною прокуратурою до Державної екологічної інспекції Столичного округу скеровано лист №50/5-4280вих-26 від 28.04.2026 у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» про наявність підстав для вжиття заходів представницького характеру в інтересах держави за вказаними фактами. Однак, Державною екологічною інспекцією Столичного округу за наявності достатніх підстав не вжито відповідних заходів щодо захисту інтересів держави щодо відшкодування шкоди. 
До делегованих повноважень органів місцевого самоврядування згідно з вимогами п. б, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належить здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
Статтею 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що місцеві ради в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Медвинською сільською радою з моменту виявлення ДСГП «Ліси України» незаконної порубки дерев 08.01.2025 та 22.12.2025 не вжито заходів щодо відшкодування завданих зазначеним правопорушенням збитків. При цьому, окружною прокуратурою до Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області скеровано запит №50/5-4282вих-26 від 28.04.2026 у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» про наявність підстав для вжиття заходів представницького характеру в інтересах держави за означеним фактом. Однак, з наданої Медвинською сільською радою відповіді №02.1-06/689 від 01.05.2026, вбачається, що заходи щодо стягнення збитків не вживались, відповідну позовну заяву до суду не подано.
Враховуючи, що позивачами не вжито заходів щодо подання до суду відповідної позовної заяви, Білоцерківська окружна прокуратура звернулась з даним позовом до суду на захист інтересів держави в особі органів, уповноважених здійснювати функції держави у спірних правовідносинах в порядку ч. 3 ст. 53 ГПК України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" у зв`язку з нездійсненням позивачами, як суб`єктами, до компетенції яких віднесено відповідні повноваження, захисту інтересів держави в суді. Про звернення з відповідним позовом до суду Білоцерківською окружною прокуратурою попередньо повідомлено Державну екологічну інспекцію Столичного округу та Медвинську сільську раду листами №50/5-5990вих-26 від 04.06.2026 та №50/5-5989вих-26 від 04.06.2026 відповідно. Прокурором обґрунтовано, у чому полягають інтереси держави та необхідність їх захисту, вірно визначено органи, які мають компетенцію для захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, підтверджено бездіяльність таких органів та дотримано процедуру, передбачену статтею 23 Закону України "Про прокуратуру". 
Щодо посилань відповідача у відзиві на відсутність акту перевірки планового чи позапланового заходу, який не проведено, та неналежність і недостатність наявних актів огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства для встановлення факту вказаного порушення, суд зазначає наступне. 
Матеріалами справи підтверджується, що розрахунки збитків проведено інженером з охорони та захисту лісу 1 категорії Поліщуком А.Р., який відповідно до Положення про державну лісову охорону, лісову охорону інших постійних лісокористувачів та власників лісів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 №976, уповноважений визначати за затвердженими таксами і методиками розмір збитків, завданих лісовому господарству.
Фіксування порід дерев, їх кількості та діаметрів пнів проведено інженером з охорони та захисту лісу 1 категорії Поліщуком А.Р., майстрами лісу Гризуном В.О. та Поліщуком Ю.Т., про що 08.01.2025 та 22.12.2025 складено акти огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства.
Верховний Суд у постановах від 18.05.2023 у справі №914/669/22, від 12.09.2024 у справі №907/181/22 зазначив, що такий доказ, як акт перевірки Державної екологічної інспекції, сам по собі не може бути єдиним чи вичерпним доказом підтвердження правопорушення природоохоронного законодавства.
Таким чином, акти за результатами проведення огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства на території Медвинського лісництва від 08.01.2025 та 22.12.2025, довідка про розрахунок завданої шкоди у виділі 6 кварталу 5 та відомість обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту у виділі 3 кварталу 82 Медвинського лісництва Богуславського надлісництва є належними та допустимими доказами відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України. Розмір шкоди у сумі 234853,98 грн. підтверджується відповідними розрахунками, проведеними уповноваженою особою самого відповідача.
Усі інші твердження та заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, уважно досліджені судом, однак, вони не спростовують вищевикладених висновків суду.
Крім того, суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі – Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, №4241/03, від 28.10.2010).
Частиною 1 ст. 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. 
Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача. 
Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 123, 129, 233, 236 – 240 ГПК України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позовні вимоги Заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі МЕДВИНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ та ДЕРЖАВНОЇ ЕКОЛОГІЧНОЇ ІНСПЕКЦІЇ СТОЛИЧНОГО ОКРУГУ до ДЕРЖАВНОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЛІСИ УКРАЇНИ» про стягнення шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев задовольнити повністю. 
2. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9а, код ЄДРПОУ 44768034) на користь держави в особі МЕДВИНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ (09751, Київська обл., Білоцерківський р-н, село Медвин, вул. Шевченка, будинок 1, код ЄДРПОУ 04363343; на рахунок: UA068999980333139331000010732, отримувач: Медвинська сільська ТГ, ЄДРПОУ отримувача 37955989, банк отримувача: Казначейство України, код платежу: 24062100 «грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності») шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті незаконної порубки лісу у розмірі 234853 (двісті тридцять чотири тисячі вісімсот п`ятдесят три) грн. 98 коп. 
3. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9а, код ЄДРПОУ 44768034) на користь Київської обласної прокуратури (м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2; код ЄДРПОУ 02909996; реквізити: отримувач прокуратура Київської області; назва банку Державна казначейська служба України м. Київ; МФО банку 820172; розрахунковий рахунок отримувача UA028201720343190001000015641) 2818 (дві тисячі вісімсот вісімнадцять) грн. 25 коп. витрат зі сплати судового збору.
4. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.  

Суддя Д.Г. Заєць