ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" липня 2026 р. справа № 640/17517/21
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САВ ТРАНС ГРУП" до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "САВ ТРАНС ГРУП" звернулося до суду з позовом до Державної податкової служби України в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення № 2545386/39577677 від 07.04.2021 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість;
- зобов`язати прийняти рішення про врахування таблиці даних, зареєстровані 31.03.2021.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.03.2021 позивач подав до контролюючому органу таблицю даних платника податку за встановленою формою разом з поясненнями, в якому зазначив вид діяльності, з посиланням на податкову та іншу звітність платника податку. 06.04.2021 Комісія Головного управління ДПС у Київській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі поданих документів прийняла рішення №2538071/39577677 про врахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 31.03.2021. Проте, 07.04.2021 відповідачем прийнято рішенням про неврахування таблиці даних платника податку, врахованої згідно з Рішенням комісії від 02.02.2021 року №2545386/39577677. Позивач вважає, що відмовляючи йому у врахуванні таблиці даних платника податку на додану вартість зазначив у оскаржуваному рішенні лише загальну та безпідставну причину, таку як наявність у контролюючих органах податкової інформації, що свідчить про здійснення платником податку ризикових операцій. Так спірне рішення не містить ані посилань на господарську операцію, яка на думку відповідача є ризиковою, ані на підстави за яких така операція визнана ризиковою, що свідчить про формальність прийняття рішення.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.07.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/17517/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САВ ТРАНС ГРУП" до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.
Вказаною ухвалою визначено, що справа розглядатиметься у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Розпорядженням Окружного адміністративного суду від 16.05.2022 року № 623 дану адміністративну справу передано на повторний автоматизований розподіл.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.05.2022 року прийнято адміністративну справу №640/17517/21 до розгляду, за правилами спрощеного позовного провадження.
На виконання Закону України “Про внесення зміни до пункту 2 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду” щодо забезпечення розгляду адміністративних справ” та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, судову справу №640/17517/21 передано Івано-Франківському окружному адміністративному суду.
В Івано-Франківському окружному адміністративному суді справа №640/17517/21 зареєстрована 11.03.2025.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2025, справу №640/17517/21 передано судді Шумею М.В.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 року прийняти до провадження адміністративну справу №640/17517/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САВ ТРАНС ГРУП" до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.
Розгляд справи ухвалено розпочати з початку та здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.
03.04.2025 року від Державної податкової служби України до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просила відмовити у задоволенні позову. Вказала, що 07.04.2021 комісією ДПС з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення №2545386/39577677 про неврахування таблиці даних платника податку, врахованих згідно з рішеннями Комісії від 31.03.2021 № 9069549083 підставою неврахування таблиці даних визначено: виявлення невідповідності визначених платником податку в таблиці даних видів діяльності наявним у платника податку основним засобам, наявність в контролюючих органах податкової інформації, що свідчить про здійснення платником податку ризикових операцій. Використання Комісією даних з автоматизованих інформаційних систем, а також податкової інформації при прийнятті рішення від 07.04.2021 №2545386/39577677 не суперечить приписам ПКУ та Порядку № 1165.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "САВ ТРАНС ГРУП" перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Київській області та є платником ПДВ. Основним видом діяльності товариства є міські та міжміські вантажні перевезення.
06.04.2021 Комісія Головного управління ДПС у Київській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі поданих документів прийняла Рішення № 2538071/39577677 про врахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 31.03.2021.
Судом також встановлено, що позивач надіслав контролюючому органу пояснення та копій документів, що підтверджують факт здійснення операції.
Надалі на адресу позивача від Комісії Державної податкової служби України з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних надійшло рішення № 2545386/39577677 від 07.04.2021 про неврахування таблиці даних платника податку, врахованої згідно з рішенням комісії від 06.04.2021 року № 2538071/39577677.
Підставою неврахування таблиці зазначено:
- Інше - наявність у контролюючих органах податкової інформації, що свідчить про здійснення платником податку ризикових операцій.
Не погоджуючись з рішенням Комісії з питань зупинення реєстрації Податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість № 2545386/39577677 від 07.04.2021 та вважаючи його необґрунтованим, безпідставними позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (надалі ПК України).
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 1165).
За визначенням, наведеним у пункті 2 вказаного Порядку, таблиця даних платника податку - це зведена інформація, що подається платником податку до контролюючого органу, щодо кодів видів економічної діяльності платника податку згідно з Класифікатором видів економічної діяльності, кодів товарів згідно з УКТЗЕД та/або кодів послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України.
За правилами п. п. 12-14 Порядку № 1165 зупинення реєстрації податкової накладної платник податку має право подати до ДПС таблицю даних платника податку за встановленою формою (додаток 5).
У таблиці даних платника податку зазначаються: види економічної діяльності відповідно до КВЕД; коди товарів згідно з УКТЗЕД, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України; коди послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України.
Таблиця даних платника податку подається з поясненням, в якому зазначається вид діяльності, з посиланням на податкову та іншу звітність платника податку.
Порядок розгляду таблиці даних платника податку визначений в п.п. 15-17 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної, згідно з якими таблиця даних платника податку з поясненнями розглядається комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів після її отримання.
Комісія регіонального рівня приймає рішення про врахування або неврахування таблиці даних платника податку, яке надсилається платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу (додаток 6).
У рішенні про неврахування таблиці даних платника податку в обов`язковому порядку зазначається причина такого неврахування.
Відповідно до п. 19 Порядку № 1165 у разі коли до контролюючого органу надійшла податкова інформація, що свідчить про надання платником податку недостовірної інформації, в таблиці даних платника податку, яка врахована, зокрема в автоматичному режимі, комісії контролюючих органів мають право прийняти рішення про неврахування таблиці даних платника податку, яке надсилається платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 Кодексу (додаток 7).
Судом встановлено, що підставою прийняття контролюючим органом оскаржуваного рішення було:
- Інше - наявність у контролюючих органах податкової інформації, що свідчить про здійснення платником податку ризикових операцій.
При цьому безпідставними є посилання відповідача на те, що підставами для відмови було: виявлення невідповідності визначених платником податку в таблиці даних видів діяльності у платника податку основним засобам; наявність у контролюючих органах податкової інформації, що свідчить про здійснення платником податку ризикових операцій, (хоча дана підстава була зазначена контролюючим органом у графі “інше”).
Суд зазначає, що комісія, приймаючи рішення з посиланням на те, що у контролюючих органах наявна податкова інформація, має обґрунтувати, на підставі якої інформації комісія дійшла такого висновку та надати належні, допустимі докази в підтвердження цієї інформації. Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №340/1098/20.
Відповідно до підпункту 14.1.171 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова інформація - у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію"; згідно з яким податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.
Зі змісту наведеного слідує, що податковою інформацією є створений конкретний інформаційний продукт, який збережений на матеріальних носіях або відображений в електронному вигляді.
Крім цього, така інформація має відповідати основним принципам інформаційних відносин, а саме: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя (частина 1 статті 2 Закону України "Про інформацію").
Проте відповідач не надав жодного доказу, який би досліджувався в ході засідання Комісії, і який би слугував підставою для прийняття оскаржуваного рішення та був покладений в основу його прийняття.
Суд звертає увагу на те, що податкова інформація, наявна у контролюючого органу, є лише статистичними даними, які самі по собі не можуть свідчити про вчинення підприємством порушень та не підтверджує ризиковість платника податків.
Будь-яка податкова інформація, зокрема, надана іншими контролюючими органами носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні закону. Така позиція підтримується Верховним Судом, про що свідчить правовий висновок останнього, викладений у постановах від 02.04.2020 у справі №160/93/19, від 04.06.2020 у справі №340/422/19 та від 16.04.2021 у справі №813/1301/15.
При цьому суд звертає увагу, що відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивачем було порушено податкове законодавство, а також не зазначено інших обставин, які могли б свідчити про порушення безпосередньо позивачем законодавства України.
Як вже зазначено вище, згідно з пунктом 17 Порядку №1165 у рішенні про неврахування таблиці даних платника податку в обов`язковому порядку зазначається причина такого неврахування.
Водночас в спеціально виділеному для роз`яснення підстави "Інше" рядку ("зазначити причини неврахування таблиці даних платника податку") рішень відповідач вказав наступне: "наявність у контролюючих органах податкової інформації, що свідчить про здійснення платником податку ризикових операцій, - тобто навів підставу для невизнання таблиці даних платника, яку сам "викреслив" у належній для цього графі. Заповнюючи графи "Інше" в описаний вище спосіб, відповідач фактично не виконав обов`язку навести в рішеннях (у відповідних полях рішення) детальну інформацію, що стала підставою для неврахування таблиці даних платник податку, а саме: тип операції (придбання/постачання), період здійснення господарської операції, код згідно з УКТЗЕД/ДКПП/умовним кодом товару, податковий номер платника податку, задіяного в ризиковій операції, дата включення платника податку, задіяного в ризиковій операції, до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
Більш детальної інформації, що стала підставою для неврахування таблиці даних платника податку, як вимагає п.17 Порядку №1165, оскаржуване рішення не містять. У оскарженому рішенні відповідач не зазначає і не розкриває суті та характеру наявної податкової інформації, що стала підставою для прийняття спірного рішення, не ідентифікує конкретні ризикові операції та/або податкові накладні платника, якими супроводжувались відповідні операції.
Така інформація також не зазначена відповідачам і у відзиві на позовну заяву.
Так контролюючий орган не довів наявність підстав для неврахування поданої ТОВ "САВ ТРАНС ГРУП" таблиці даних платника податку на додану вартість.
Зважаючи на вищевикладене рішення Комісії з питань зупинення реєстрації Податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість № 2545386/39577677 від 07.04.2021 не відповідає критеріям законності рішення суб`єкта владних повноважень, визначених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відтак рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у Київській області про врахування/неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість № 2545386/39577677 від 07.04.2021 є невмотивованими, необґрунтованими, непідтвердженим жодними доказами, а тому є протиправними та таким, що підлягають скасуванню.
Підсумовуючи наведене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, виходячи з системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. 
Стаття 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 даного Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно частини 2 статті 134 даного Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з пунктом 1 частини 3 зазначеної статті Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 Кодексу).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (ч.9 ст.139 Кодексу).
При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 грн., суду надано договір про надання професійної правничої допомоги від 20.04.2021, платіжне доручення №423 від 22.04.2021 згідно якого позивачем оплачено Адвокатському об`єднанню “Івашкова, Купченко і партнери” юридичні послуги в розмірі 6500 грн.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу цієї справи у суді, суд враховує наступне.
Так, беручи до уваги зміст виконаних робіт (наданих послуг), суд вважає, що витрати на правничу допомогу за такі послуги, зважаючи на предмет даного позову, є співмірним із складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, відповідають складності та змістовності поданих процесуальних документів, 
Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 6500 грн. є співмірними зі складністю цієї справи, наданими адвокатами обсягами послуг пов`язаних із справою, затраченим ними часом на надання таких послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 гривень. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Державної податкової служби України з питань зупинення реєстрації Податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість № 2545386/39577677 від 07.04.2021.
Зобов`язати Державну податкову службу України прийняти рішення про врахування таблиці даних Товариства з обмеженою відповідальністю "САВ ТРАНС ГРУП" зареєстрованої у контролюючому органі 31.03.2021 за №9069549083.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САВ ТРАНС ГРУП" за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Шумей М.В.