Справа № 308/6086/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2026 року        місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Хамник М.М.,
за участі секретаря судових засідань Камілли В.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Безуханич Анастасія Василівна, заінтересовані особи Холмківська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області про встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини,-
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Безуханич Анастасія Василівна, яка діє в інтересах  ОСОБА_1 , звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заява мотивована тим, що заявниця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , незважаючи на розірвання шлюбу між нею та спадкодавцем у 2005 році, продовжувала спільно проживати з останнім за адресою: АДРЕСА_1 , по день смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Упродовж усього періоду після розірвання шлюбу і до дня смерті спадкодавця заявниця та спадкодавець проживали однією сім`єю, разом користувалися житловим будинком, здійснювали спільні витрати на його утримання, вели спільне господарство, забезпечували один одному необхідну допомогу та підтримку, що за своїм змістом відповідає фактичним сімейним відносинам, що притаманні подружжю.
Заявниця, вважаючи, що прийняла спадщину за фактом проживання разом зі спадкодавцем на день його смерті, 31 березня 2026 року звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Савчин Н.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому спадкодавцю. Однак, нотаріус відмовила заявниці у видачі свідоцтва на спадщину, мотивуючи це пропуском 6-місячного строку на звернення із заявою про прийняття спадщини, при цьому роз`яснивши, що факт постійного проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини можна встановити виключно в судовому порядку. Отже, заявниця позбавлена можливості оформити спадщину після смерті спадкодавця, а тому вимушена звернутися до суду з метою забезпечення реалізації свого права на спадкування.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.04.2026 відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.
Заінтересована особа Холмківська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області 11.05.2026 надала письмові пояснення по справі, в якій просила винести рішення з урахуванням всіх матеріалів справи та вимог чинного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.07.2026 задоволено клопотання представника заявника ОСОБА_1 – адвоката Безуханич Анастасії Василівни про витребування доказів. Витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (88000, Закарпатська обл., м.Ужгород, вул. Небесної Сотні, 5) належним чином засвідчену копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Супровідним листом від 25.07.2026 відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повідомив суд про наявність актового запису про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заявник в судове засідання не з`явився, разом з тим його представник адвокат Безуханич А.В. подала суду заяву в якій просив розглянути справу без її участі.
Заінтересована особа: Холмківська сільська рада явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, просила про розгляд справи без їх участі.
За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності заінтересованих осіб.
Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкодавець), що підтверджується довідкою виданою Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 03.09.2008 року.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої увійшло нерухоме майно - 1/6 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на праві спільної часткової власності, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №27171907 від 31.08.2010 року. 
Заявник ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 доводиться спадкодавцю колишньою дружиною, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 11.03.2005 року. Окрім спадкодавця, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , також належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1 (заявниці) – 2/6 частини, та її дітям від першого шлюбу: ОСОБА_4 (1/6 частина), ОСОБА_5 (1/6 частина), ОСОБА_6 (1/6 частина), що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №27171907 від 31.08.2010 року, та витягом про державну реєстрацію прав № 27958741 від 10.11.2010 року. 
Незважаючи на розірвання шлюбу між заявницею та спадкодавцем у 2005 році, вони продовжили спільно проживати за адресою: АДРЕСА_1 , тобто, сумарно до і після розірвання шлюбу - з 1995 року по день смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Упродовж усього періоду після розірвання шлюбу і до дня смерті спадкодавця заявниця та спадкодавець проживали однією сім`єю, разом користувалися житловим будинком, здійснювали спільні витрати на його утримання, вели спільне господарство, забезпечували один одному необхідну допомогу та підтримку, що за своїм змістом відповідає фактичним сімейним відносинам, що притаманні подружжю. Факт безперервного спільного проживання однією сім`єю заявниці і спадкодавця підтверджується наступними доказами: 1) довідкою Холмківської сільської ради Ужгородського району від 27.03.2026 №256, згідно якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 , безперервно у період з квітня 1988 року по 17.03.2006 року, та постійно проживав за вищевказаною адресою без реєстрації з 17.03.2006 по 05.02.2008 року. 2) нотаріально завіреною заявою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 від 11.03.2026 року за №202, згідно якої у період з 1995 року по 05.02.2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, разом утримували житловий будинок та здійснювали спільні побутові витрати та у період з 11.03.2005 року по 05.02.2008 року вони фактично продовжували проживати разом як одна сім`я, підтримували сімейні відносини та спільно користувалися майном і житлом. 3) нотаріально завіреною заявою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 від 11.03.2026 року за №203, згідно якої у період з 1995 року по 05.02.2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, разом утримували житловий будинок та здійснювали спільні побутові витрати та у період з 11.03.2005 року по 05.02.2008 року вони фактично продовжували проживати разом як одна сім`я, підтримували сімейні відносини та спільно користувалися майном і житлом. 4) нотаріально завіреною заявою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 від 11.03.2026 року за №204, згідно якої у період з 1995 року по 05.02.2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, разом утримували житловий будинок та здійснювали спільні побутові витрати та у період з 11.03.2005 року по 05.02.2008 року вони фактично продовжували проживати разом як одна сім`я, підтримували сімейні відносини та спільно користувалися майном і житлом. 5) Паспортом громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , згідно сторінки 11 якого, заявниця зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заявниця вважаючи, що прийняла спадщину за фактом проживання разом зі спадкодавцем на день його смерті, 31 березня 2026 року звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Савчин Н.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому спадкодавцю. Листом №28/02-14 від 15.04.2026 року нотаріус відмовила заявниці у видачі свідоцтва на спадщину, мотивуючи пропуском нею 6-місячного строку на звернення із заявою про прийняття спадщини, при цьому роз`яснивши що факт постійного проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини можна встановити виключно в судовому порядку. 
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина.
Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
За правилами статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.
Згідно статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.
В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення.
Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.95  «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого акту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.
Нормами ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч.2 ст.1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. 
Згідно з ч. 1 до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю в період з 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Після смерті ОСОБА_2 , крім заявниці, не залишилося інших спадкоємців, які б могли претендувати на спадщину за заповітом чи за законом. Також окрім заявниці, жодна інша особа не зверталася до органів нотаріату із заявами про прийняття спадщини, спір про право відсутній, заповіт відсутній, спадкова справа не відкривалась.
З огляду на вищезазначене, оскільки факт, який просить встановити заявник, має юридичне значення, підтверджений належними доказами, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, так як судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю в період з 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст. 1-18, 76-81, 95, 228, 229, 235, 258, 259, 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Безуханич Анастасія Василівна, заінтересовані особи Холмківська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області про встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, ,- задоволити повністю.
Встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю в період з 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути о скаржене до Закарпатського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 11.08.2025 року.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області  М.М. Хамник