КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 754/9756/15-ц Головуючий у суді І інстанції Галась І.А.
Провадження № 22-ц/824/8202/2026 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2026 року м. Київ 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Голуб С.А.,
суддів: Борисової О.В., Таргоній Д.О.,
за участю секретаря судового засідання - Гладкої І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Сенс Банк» на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 січня 2026 року у справі за заявою акціонерного товариства «Сенс Банк» про заміну сторони стягувача у виконавчому документі та видачу дубліката виконавчого документа, заінтересовані особи: акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2025 року акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») звернулося до суду із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому документі та видачу дубліката виконавчого документа.
В обґрунтування заяви зазначило, що АТ «Сенс Банк» є правонаступником щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», а тому набуло всіх прав кредитора за зобов`язаннями боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 08-038/369 від 27 липня 2007 року та за відповідним рішенням суду у справі № 754/9756/15 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виданий на підставі якого виконавчий лист № 2-4245 від 27 січня 2026 року було втрачено не з вини стягувача після завершення виконавчого провадження № НОМЕР_1 у травні 2021 року.
Заявник просив суд замінити сторону стягувача у виконавчому листі № 2-4245, виданому Деснянським районним судом м. Києва 27 січня 2016 року у справі № 754/9756/15 про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки № 02-038/682 від 27 липня 2007 року, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 для задоволення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 08-038/369 від 27 липня 2007 року в сумі 525 169,40 грн, та встановлення способу реалізації предмета іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника - АТ «Сенс Банк» до відкриття виконавчого провадження у справі № 754/11746/15 та видати дублікат виконавчого листа № 2-4245 від 27 січня 2016 року.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 січня 2026 року заяву АТ «Сенс Банк» задоволено частково.
Замінено сторону стягувача у виконавчому листі № 2-4245, виданому Деснянським районним судом м. Києва 27 січня 2016 року у справі № 754/9756/15 про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки № 02-038/682 від 27 липня 2007 року, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 для задоволення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 08-038/369 від 27 липня 2007 року в сумі 525 169,40 грн, та встановлення способу реалізації предмета іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника - АТ «Сенс Банк» до відкриття виконавчого провадження у справі № 754/11746/15.
У видачі дубліката виконавчого листа № 2-4245 від 27 січня 2016 року відмовлено.
В апеляційній скарзі заявник в особі представника - адвоката Гордона О.В. просить вищевказане судове рішення скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про видачу дубліката виконавчого листа з мотивів неправильного застосування судом першої інстанціїнорм матеріального й порушення норм процесуального права, та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким зазначені вимоги задовольнити.
Обґрунтовуючи свої доводи, вказує, що єдиною підставою для відмови у видачі дубліката виконавчого документа, на думку суду, стало те, що заявником пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання та не порушено питання про його поновлення.
Однак суд першої інстанції не врахував, що виконавче провадження № НОМЕР_1 від 11 листопада 2019 року було завершено 12 травня 2021 року на підставі пункту 10 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», а отже строк для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання становив до 12 травня 2024 року.
26 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», яким розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII доповнено пунктом 102, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Тобто строки на повторне пред`явлення виконавчого листа, у зв`язку із введенням в Україні 24 лютого 2022 року воєнного стану, перервалися та на час подання цієї заяви стягувача не сплинули. Тому відсутні були підстави порушувати питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Таким чином, з огляду на положення пункту 10-2 розділу XIII Закону України «Про виконавче провадження», заява про заміну сторони стягувача у виконавчому документі та видачу дубліката виконавчого документа у справі № 754/9756/15, подана у листопаді 2025 року в межах строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, який не закінчився і поновленню не підлягає.
Суд першої інстанції наведених вище норм закону та обставин справи не врахував, що призвело до помилкового висновку про подання заявником заяви після спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Відзив на апеляційну скаргу від заінтересованих осіб до суду апеляційної інстанції не надійшов.
Учасники справи (провадження) в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки до апеляційного суду не повідомляли, а тому колегія суддів дійшла висновку, що їх неявка відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що 27 січня 2016 року Деснянським районним судом м. Києва на виконання рішення суду від 04 грудня 2015 року було видано виконавчий лист № 2-4245 про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки № 02-038/682 від 27 липня 2007 року, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 для задоволення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 08-038/369 від 27 липня 2007 року в сумі 525 169,40 грн, та встановлення способу реалізації предмета іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
11 листопада 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кравцем В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 щодо примусового виконання зазначеного виконавчого листа.
12 травня 2021 року приватним виконавцем Кравцем В.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, визначених пунктом 10 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
У вказаній постанові приватний виконавець Кравець В.В. зазначив, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 12 травня 2024 року.
Згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження та з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 17 листопада 2025 року (ідентифікатор АГ3852Д1571В) виконавче провадження № НОМЕР_1 завершено 12 травня 2021 року на підставі пункту 10 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із ненаданням стягувачем згоди на заміщення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В.В., діяльність якого зупинена, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Семеновим Р.А.
Відповідно до відповіді приватного виконавця Семенова Р.А. за № 7-К від 30 травня 2024 року між приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кравцем В.В. та приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Семеновим Р.А. 22 квітня 2021 року укладено договір про заміщення приватного виконавця. Матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 11 листопада 2019 року, відкритого приватним виконавцем Кравцем В.В. з метою примусового виконання виконавчого листа № 2-4245, виданого Деснянським районним судом м. Києва 27 січня 2016 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , приватному виконавцю Семенову Р.А. не передавались і в нього відсутня інформація про місцезнаходження вказаного виконавчого листа, виданого у справі № 754/9756/15 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження, що міститься в матеріалах справи, зазначений виконавчий лист на примусовому виконанні не перебуває, виконавче провадження наразі не здійснюється.
Відповідно до довідки № 37826-56/2025 від 13 серпня 2025 року АТ «Сенс Банк», що є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», заявник підтверджує факт відсутності (втрати) оригіналу виконавчого листа № 2-4245, виданого 27 січня 2016 року Деснянським районним судом м. Києва у справі № 754/9756/15 про звернення стягнення на предмет іпотеки, боржником за яким є ОСОБА_1 .
Відмовляючи у задоволенні заяви в частині видачі дубліката виконавчого документа, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду від 04 грудня 2015 року набрало законної сили 15 грудня 2015 року, виконавчий лист видано 27 січня 2016 року, а останній день строку пред`явлення його до виконання - 12 травня 2024 року, тоді як із заявою про видачу дубліката виконавчого листа заявник звернувся лише 28 листопада 2025 року і не порушував перед судом питання про поновлення пропущеного строку. З огляду на те, що заявником пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання та не порушено питання про його поновлення, підстав для задоволення заяви АТ «Сенс Банк» про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 754/9756/15 немає.
Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).
Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.
В частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.
Як вказано в підпункті 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Аналіз зазначеної норми дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, а саме коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.
У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», згідно з пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Згідно із частиною першою, другою, пункту 1 частини четвертої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.
У статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
В пункті 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону, доповненого згідно із Законом України від 15 березня 2022 року «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 26 березня 2022 року, визначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
У постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 260/2595/22 зазначено, що особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження» як спеціальним нормативно-правовим актом, у цьому випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
У справі, яка переглядається, виконавче провадження № НОМЕР_1 від 11 листопада 2019 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-4245, виданого 27 січня 2016 року Деснянським районним судом м. Києва у справі № 754/9756/15 про звернення стягнення на предмет іпотеки, було завершено 12 травня 2021 року на підставі постанови приватного виконавця Кравця В.В. про повернення виконавчого документа стягувачу згідно із пунктом 10 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Отже, строк повторного пред`явлення виконавчого листа № 2-4245 від 27 січня 2016 року до виконання спливав 12 травня 2024 року, про що також зазначено у зазначеній постанові виконавця від 12 травня 2021 року.
Однак у зв`язку із введенням на території Україниз 24 лютого 2022 року правового режиму воєнного стану, який не припинений і не скасований, строк повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» перервався та на час подання АТ «Сенс Банк» заяви про видачу дубліката виконавчого документа у листопаді 2025 року ще тривав.
З огляду на викладене, в суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що визначений законом строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-4245 від 27 січня 2016 рокусплив, внаслідок чого відсутні підстави для видачі стягувачу дубліката виконавчого листа у справі № 754/9756/15.
При цьому матеріали справи не містять доказів того, що з моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання банк отримував процесуальні документи, у тому числі повідомлення про надання згоди на заміщення виконавця, від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В.В., діяльність якого 22 квітня 2021 року була зупинена.
Листом № 7-К від 30 травня 2024 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Семенов Р.А., який заміщує приватного виконавця Кравця В.В., повідомив заявника, що матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 11 листопада 2019 року йому не передавались і в нього відсутня інформація про місцезнаходження вказаного виконавчого листа № 2-4245, виданого Деснянським районним судом м. Києва 27 січня 2016 року щодо боржника ОСОБА_1 .
У частині першій статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Таким чином, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та/або рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Такі ж правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012, від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 6-676/10, від 24 квітня 2018 року у справі № 161/1441/14-ц, від 15 серпня 2018 року у справі № 2-1976/10, від 07 серпня 2023 року у справі № 753/6713/13-ц, від 01 березня 2023 року у справі № 433/1335/14-ц.
Між тим, в матеріалах справи відсутні докази направлення стягувачу постанови від 12 травня 2021 року із одночасним поверненням і отриманням ним виконавчого листа, виданого Деснянським районним судом м. Києва у справі № 754/9756/15.
Як зазначив заявник, підтверджуючи це довідкою вих. № 37826-56/2025 від 13 серпня 2025 року, складеною і підписаною начальником Управління розвитку процесів стягнення та контролінгу АТ «Сенс Банк», від приватного виконавця Кравця В.В. постанова від 12 травня 2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 та оригінал виконавчого листа № 2-4245 від 27 січня 2016 року до стягувача не надходили, жодних відомостей (доказів) про відправку зазначених документів немає, не містяться такі відомості й у Автоматизованій системі виконавчого провадження.
Крім того, інформація про можливе місцезнаходження матеріалів виконавчого провадження відсутня, хоча період зберігання цих матеріалів становить 3 роки, тому є всі підстави стверджувати, що матеріали виконавчого провадження знищені. Будь-якої можливості встановити зв`язок із приватним виконавцем Кравцем В.В. не немає, приміщення його офісу зачинено, на відомі телефонні номери виконавець не відповідає протягом тривалого часу.
Отже, приватними виконавцями виконавчого округу м. Києва Кравцем В.В. та Семеновим Р.А. не підтверджено виконання вимог закону щодо надсилання на адресу АТ «Укрсоцбанк», «Альфа-Банк» чи АТ «Сенс Банк» постанови про повернення виконавчого документа стягувачу разом з оригіналом виконавчого листа рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення, а відповідь про відсутність матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 11 листопада 2019 року та інформації про місцезнаходження виконавчого листа № 2-4245 від 27 січня 2016 року не є належною підставою для висновку, що виконавчий документ був у встановлену порядку повернутий стягувачу.
Заявником доведено факт відсутності виконавчого документа у стягувача та у приватного виконавця, який з 22 квітня 2021 року заміщує виконавця, що здійснював його примусове виконання, що свідчить про те, що його було втрачено.
Таким чином, оригінал виконавчого листа № 2-4245, виданого 27 січня 2016 року Деснянським районним судом м. Києва у справі № 754/9756/15, було втрачено, а ухвалене в цій справі рішення суду від 04 грудня 2015 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке набрало законної сили, залишається не виконаним.
У постанові Верховного Суду від 08 квітня 2019 року у справі № 2-1118/09 зазначено, що «суд апеляційної інстанції, встановивши, що рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 червня 2009 року про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_4 на користь КС «Наші люди» не виконано, виданий судом на підставі цього рішення виконавчий лист на виконанні не перебуває, його оригінал втрачено під час пересилання з виконавчої служби до КС «Наші люди» не з вини стягувача, дійшов правильного висновку про видачу дубліката виконавчого листа. При цьому судом апеляційної інстанції враховано те, що відповідно до статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час вчинення виконавчої дії) належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом з направленням його оригіналу є виключно рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення стягувачу, матеріали справи якого не містять. За таких обставин, колегія суддів відхиляє аргумент касаційної скарги про те, що заявник не надав доказів втрати виконавчого листа. Крім того, такий аргумент скарги зводиться до переоцінки доказів у справі, що не відноситься до процесуальних повноважень суду касаційної інстанції».
У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 зазначено, що «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено».
Аналогічні висновки неодноразово наводилися у постановах Верховного Суду від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12, від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21, від 17 травня 2023 року у справі № 565/1888/19, від 01 листопада 2023 року по справі № 6-66/2011.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви АТ «Сенс Банк» в частині видачі дубліката виконавчого документа, не встановив обставин, які пов`язані з винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та фактичного повернення оригіналу виконавчого листа, що має важливе значення для правильного вирішення заяви.
Необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили (рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010).
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (правова позиція ВСУ у справі № 6-608цс15) право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).
Крім того, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система договірної держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).
З огляду на зазначене, видача дубліката виконавчого документа є дією адміністративних органів і суду, яка спрямована на усунення перепон у завершенні судового провадження та на виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора.
Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд.
У постановах Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 20 травня 2021 року у справі № 1005/7133/2012, від 19 липня 2022 року у справі № 750/13088/14, від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21, від 01 березня 2023 року у справі № 433/1335/14-ц, від 09 червня 2023 року у справі № 607/13804/13, зазначено, що дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат». При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено
На думку суду апеляційної інстанції, у цій справі стягувачем зазначено достатніх підстав та надано належних доказів на підтвердження обставин втрати оригіналу виконавчого документа та неможливості встановити його місцезнаходження.
За наведених обставин, з метою захисту прав стягувача та виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке набрало законної сили, наявні підстави для видачі дубліката виконавчого листа № 2-4245, виданого 27 січня 2016 року Деснянським районним судом м. Києва у справі № 754/9756/15.
Суд першої інстанції у порушення вимог статей 89, 264 ЦПК України наведеного вище не врахував, не дослідив належним чином наявні в матеріалах справи докази та неправильно застосував норми Закону України «Про виконавче провадження», внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви АТ «Сенс Банк»в частині видачі дубліката виконавчого документа.
Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, ухвала суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про видачу дубліката виконавчого документа не відповідає матеріалам справи, постановлена з порушенням норм процесуального та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а відтак відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення про задоволення вимог заяви АТ «Сенс Банк» про видачу дубліката виконавчого документа.
Відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України з боржника стягуються документально підтвердженні судові витрати, понесені заявником (стягувачем), а саме: 90,84 грн судового збору за розгляд заяви в суді першої інстанції та 3 028,00 грн - в апеляційному суді, а всього стягується 3 118,84 грн сплаченого судового збору.
Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити.
Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 січня 2026 року в частині відмови у задоволенні вимог про видачу дубліката виконавчого документа скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким вимоги заяви акціонерного товариства «Сенс Банк» про видачу дубліката виконавчого документа задовольнити.
Видати акціонерному товариству «Сенс Банк» дублікат виконавчого листа № 2-4245, виданого 27 січня 2016 року Деснянським районним судом міста Києва у справі № 754/9756/15 про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки № 02-038/682 від 27 липня 2007 року, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , для задоволення вимог публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 08-038/369 від 27 липня 2007 року в сумі 525 169,40 грн, та встановлення способу реалізації предмета іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь акціонерного товариства «Сенс Банк» 3 118,84 грн сплаченого судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 липня 2026 року.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: О.В. Борисова

Д.О. Таргоній