ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2026  м. Дніпро Справа № 908/163/26

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого (судді-доповідача): Стефанів Т. В., 
суддів: Кошлі А. О., Демчини Т. Ю.,
секретар судового засідання Старина А. С.,
представники сторін в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРА ГРУП КОМПАНІ" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.03.2026 (суддя Ярешко О. В.) у справі № 908/163/26
за позовом Запорізької торгово-промислової палати (бул. Центральний, буд. 4, м. Запоріжжя, 69005), наявний зареєстрований електронний кабінет 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРА ГРУП КОМПАНІ" (вул. Перемоги, буд. 72, м. Запоріжжя, 69005), наявний зареєстрований електронний кабінет
про стягнення 397 160,32 грн,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.
Запорізька торгово-промислова палата звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою (вих. № 03.18/40 від 21.01.2026) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРА ГРУП КОМПАНІ" про стягнення 334 616,60 грн основного боргу та 62 543,72 грн пені.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем грошового зобов`язання за договором суборенди землі № 90/18 від 01.03.2018, а саме: неповною сплатою плати за землю за січень - липень 2025 року.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.03.2026 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРА ГРУП КОМПАНІ" на користь Запорізької торгово-промислової палати 319 402 (триста дев`ятнадцять тисяч чотириста дві) грн 63 коп. заборгованості, 52 331 (п`ятдесят дві тисячі триста тридцять одна) грн 33 коп. пені, 4 460 (чотири тисячі чотириста шістдесят) грн 80 коп. судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що між позивачем (орендар) та відповідачем (суборендар) було укладено договір суборенди землі № 90/18 від 01.03.2018, за яким відповідачу передано в строкове платне користування земельну ділянку площею 1,6197 га з кадастровим номером 2310100000:05:003:0105 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 70Б. Суд встановив, що відповідач за період із січня по березень 2025 року здійснював оплату із затримкою та у розмірі 70 183,48 грн з ПДВ за кожен місяць, тобто без урахування коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель на 2025 рік, а починаючи з квітня 2025 року оплату за суборенду взагалі не здійснював. Суд самостійно перевірив розрахунок позивача та встановив, що земельна ділянка була повернута з суборенди за актом приймання-передачі від 23.07.2025, а тому плата за землю підлягає нарахуванню по 23.07.2025 включно, а не по 29.07.2025, як розрахував позивач. З урахуванням здійснених відповідачем оплат у загальній сумі 210 550,44 грн, заборгованість становить 319 402,63 грн. Суд також здійснив власний розрахунок пені на підставі п. 38 договору з урахуванням обмеження, встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України, та визначив її у сумі 52 331,33 грн. Твердження відповідача щодо необхідності перерахунку заборгованості у бік зменшення у зв`язку із затягуванням позивачем процесу підписання додаткової угоди щодо повернення земельної ділянки Запорізькій міській раді суд до уваги не прийняв, зазначивши, що з огляду на предмет і підстави позову суд не досліджує взаємовідносини між позивачем та Запорізькою міською радою.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.03.2026, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРА ГРУП КОМПАНІ" (відповідач) звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 30.03.2026 у справі № 908/163/26 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.
Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, оскільки суд не прийняв до уваги обставини справи та доводи відповідача щодо необхідності перерахунку заборгованості у бік зменшення у зв`язку із затягуванням позивачем процесу підписання додаткової угоди щодо повернення земельної ділянки Запорізькій міській раді.
Апелянт зазначає, що рішенням Запорізької міської ради від 05.03.2025 № 76/154 Запорізькій торгово-промисловій палаті припинено право оренди земельної ділянки (кадастровий номер 2310100000:05:003:0105) площею 1,6197 га по вул. Перемоги, 70б та передано її до земель Запорізької міської ради. Пунктом 5 цього рішення Запорізьку торгово-промислову палату зобов`язано після прийняття рішення укласти з міською радою додаткову угоду до договору оренди землі від 12.12.2006 № 040626101089 та здійснити передбачені законодавством дії для державної реєстрації припинення права оренди зазначеної земельної ділянки.
Проте фактично додаткова угода № 202505000400167 до договору оренди землі між Запорізькою міською радою та позивачем була укладена лише 23.07.2025, і земельна ділянка була повернута до земель Запорізької міської ради за актом приймання-передачі від 23.07.2025. Таким чином, з дня прийняття рішення від 05.03.2025 про припинення права оренди до дня фактичного припинення права оренди та передачі земельної ділянки (23.07.2025) пройшло 4 місяці 18 днів.
На підтвердження своїх доводів апелянт посилається на нові докази, отримані на підставі адвокатського запиту від 09.02.2026 (вих. № 09/02/26), направленого представником відповідача до Запорізької міської ради. У відповідь на цей запит Управління організаційного та документаційного забезпечення діяльності ради Запорізької міської ради листом від 10.02.2026 № 0152/01.1-13/02 надало копії рішень Запорізької міської ради: від 21.06.2017 № 61/26, від 27.09.2017 № 58/60 та від 05.03.2025 № 76/154, які підтверджують факт припинення права оренди земельної ділянки позивачу та зобов`язання позивача укласти відповідну додаткову угоду.
Крім того, листом від 13.02.2026 № 1508/01/01-07/2441 департамент управління активами Запорізької міської ради повідомив, що інформацією щодо періодів та сум оплати позивачем орендної плати за договором оренди земельної ділянки не володіє, оскільки контроль за дотриманням вимог податкового законодавства покладено на контролюючі (податкові) органи відповідно до ст. 41, ст. 191 Податкового кодексу України.
Апелянт вважає, що позивачем навмисно був затягнутий процес підписання додаткової угоди про припинення права оренди земельної ділянки та її передачі до земель Запорізької міської ради, а тому заборгованість відповідача перед позивачем за договором суборенди землі № 90/18 від 01.03.2018 підлягає перерахунку в бік зменшення з вирахуванням суми заборгованості за останні 4 місяці 18 днів.
Апелянт стверджує, що суд першої інстанції помилково не прийняв до уваги зазначені доводи відповідача, не повно і не всебічно з`ясував обставини, на які сторони посилались як на підстави своїх вимог і заперечень, не надав оцінки всім аргументам учасників справи, не дотримався норм матеріального і процесуального права

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Запорізька торгово-промислова палата подала відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРА ГРУП КОМПАНІ" та вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити Рішення Господарського суду Запорізької області від 30 березня 2026 року у справі №908/163/26 за позовом Запорізької торгово-промислової палати до ТОВ "ЕКСТРА ГРУП КОМПАНІ" без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "ЕКСТРА ГРУП КОМПАНІ" - без задоволення.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує доводи відповідача та зазначає, що твердження про умисне затягування ним процесу припинення договору суборенди є безпідставними та не підтверджуються матеріалами справи. Позивач вказує, що після прийняття Запорізькою міською радою відповідного рішення ним неодноразово вживалися заходи щодо приведення договору оренди землі від 12.12.2006 у відповідність до вимог законодавства та укладення додаткової угоди із Запорізькою міською радою, про що свідчать численні звернення та листування між сторонами. При цьому саме після укладення додаткової угоди з власником земельної ділянки та її повернення за актом приймання-передачі у позивача виникла можливість припинити договір суборенди із відповідачем.
Позивач зазначає, що додатковою угодою від 23.07.2025 сторони достроково припинили договір суборенди, а земельна ділянка була фактично повернута відповідачем лише 23.07.2025, що підтверджується актом приймання-передачі. Відтак суборендна плата правомірно нарахована за весь період фактичного користування земельною ділянкою.
Крім того, позивач наголошує, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував суборендну плату, а починаючи з квітня 2025 року взагалі припинив її сплату. Після розірвання договору сторони підписали акт звірки взаємних розрахунків станом на 10.09.2025, яким відповідач визнав наявність заборгованості у сумі 334 616,60 грн, не висловивши будь-яких зауважень щодо дати припинення договору чи правильності проведених нарахувань. При цьому відповідач не подав контррозрахунку заборгованості та не надав доказів її погашення.
Посилаючись на статті 24, 25 Закону України "Про оренду землі", статті 526 та 599 Цивільного кодексу України, позивач вважає, що відповідач не виконав належним чином свій обов`язок щодо своєчасної та повної сплати суборендної плати, а тому рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків місцевого господарського суду.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Стефанів Т. В. (доповідач), судді - Кошля А. О., Демчина Т. Ю.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.04.2026 апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання суду доказів доплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 457,68 грн.
На виконання вказаної ухвали від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги та долучення до матеріалів апеляційної скарги витребуваних судом доказів. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРА ГРУП КОМПАНІ" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.03.2026 (суддя Ярешко О. В.) у справі № 908/163/26.
Витребувано матеріали справи №908/163/26 у Господарського суду Запорізької області.
19.05.2026 справа № 908/163/26 надійшла на адресу Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2026 призначено справу № 908/163/26 до розгляду в судовому засіданні на 03.06.2026 о 12 год. 00 хв.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2026 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРА ГРУП КОМПАНІ" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.03.2026 (суддя Ярешко О. В.) у справі № 908/163/26 відкладено на 08.07.2026 об 11:30 год.
02.07.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРА ГРУП КОМПАНІ" через систему "Електронний суд" надійшла заява про проведення засідання за відсутності учасника справи за наявними в матеріалах справи письмовими доказами та документами.
06.07.2026 від Запорізької торгово-промислової палати через систему "Електронний суд" надійшла заява про проведення засідання за відсутності учасника справи за наявними в матеріалах справи письмовими доказами та документами, відзив підтримує в повному обсязі.
08.07.2026 в судове засідання позивач та відповідач наданим процесуальним правом не скористались та не забезпечили явку в судове засідання повноважних представників.
Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності зазначених представників сторін.
У судовому засіданні 08.07.2026 колегією суддів оголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) у справі.

Встановлені судом обставини справи.
01.03.2018 між Запорізькою торгово-промисловою палатою (орендар за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРА ГРУП КОМПАНІ" (суборендар) укладено договір № 90/18 суборенди землі.
Згідно п.п. 1.1, 2, 2.1 договору, орендар відповідно до рішення Запорізької міської ради від 20.12.2017 № 82/56 "Про надання згоди Запорізькій торгово-промисловій палаті на передачу в суборенду ТОВ "ЕКСТРА ГРУП КОМПАНІ" надає, а суборендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 1,6197 га, кадастровий номер: 2310100000:05:003:0105, для розташування виставкового комплексу, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 70Б.
Земельна ділянка, яка передається в суборенду, знаходиться у орендаря в користуванні на підставі договору оренди землі від 12.12.2006 № 040626101089, укладеним на підставі рішень Запорізької міської ради від № 6/206 від 20.09.2006 та № 58/60 від 27.09.2027.
У розділі договору "Плата за суборенду" визначено:
Пункт 8: Плата за суборенду вноситься суборендарем у грошовій формі на підставі розрахунку (додаток № 1), який є невід`ємною частиною цього договору, та становить 43990,65 грн., крім того ПДВ 20% - 8798,13 грн, всього - 52788,78 грн на місяць.
Пункт 9: Обчислення розміру плати за суборенду земельної ділянки здійснюється на підставі цільового призначення, категорії та функціонального використання з урахуванням коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.
Пункт 11: Плата за суборенду вноситься суборендарем протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця в безготівковій формі за реквізитами, вказаними у цьому договорі. За неповний календарний місяць плата за суборенду сплачується за дні фактичного користування земельною ділянкою із розрахунку тривалості такого календарного місяця.
Пункт 13: Розмір плати за суборенду переглядається щорічно, на початку кожного бюджетного року не пізніше 10 лютого поточного року.
Пункт 14: Розмір плати за суборенду також підлягає перегляду у разі зміни кефіцієнтів індексації, визначених 
Земельна ділянка за договором суборенди вважається переданою орендарем суборендарю з моменту державної реєстрації права суборенди та підписання акту прийому-передачі земельної ділянки (п. 17.2). Повернення земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі (п. 18.4).
За умовами п. 38, у разі невнесення або неповного внесення плати за суборенду у строки, визначені цим договором, з суборендаря стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від суми орендної плати, за кожен день такого невнесення або неповного внесення.
Відповідно п. 35, прийняття рішення Запорізькою міською радою про припинення права оренди земельної ділянки орендарю за його письмовою відмовою від оренди земельної ділянки є підставою для розірвання договору суборенди.
Договір, згідно п. 6, укладено до 12.12.2026.
Земельна ділянка була передана в суборенду відповідачу згідно акту прийому-передачі. 
Право суборенди було зареєстровано 13.03.2018, що підтверджується витягом № 117309797 від 16.03.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.
Додатками №№ 1-5 до договору є розрахунки плати за суборенду земельної ділянки.
Додатком № 4 до договору є розрахунок плати за суборенду земельної ділянки на 2024 рік, згідно якого сума плати на місяць за суборенду земельної ділянки з ПДВ, з урахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки землі за 2021-2023 роки, становить 70183,48 грн.
Додатком № 5 до договору є розрахунок плати за суборенду земельної ділянки на 2025 рік, згідно якого сума плати на місяць за суборенду земельної ділянки з ПДВ, з урахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки землі за 2021-2024 роки, становить 78605,48 грн.
Рішенням Запорізької міської ради від 05.03.2025 № 76/154: припинено Запорізькій торгово-промисловій палаті право оренди земельної ділянки (кадастровий номер: 2310100000:05:003:0105) площею 1,6197 га по вул. Перемоги, 70б раніше наданої рішенням міськради від 27.09.2017 № 58/60; зобов`язано Запорізьку торгово-промислову палату після прийняття даного рішення укласти з міською радою додаткову угоду до договору оренди землі від 12.12.2006 № 040626101089 та здійснити передбачені законодавством дії для державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки (кадастровий номер: 2310100000:05:003:0105) та передати вказану земельну ділянку до земель Запорізької міської ради.
Земельна ділянка з кадастровим номером: 2310100000:05:003:0105 площею 1,6197 га по вул. Перемоги, 70б була повернута позивачем Запорізькій міській раді згідно акту приймання-передачі від 23.07.2025.
При цьому, як вбачається з листа позивача від 06.08.2025 № 1.6/490, останній повідомив відповідача про рішення міськради від 05.03.2025 № 76/154 та просив підготувати, оформити та підписати додаткову угоду до договору суборенди та акт приймання-передачі повернення земельної ділянки (кадастровий номер: 2310100000:05:003:0105) орендарю від 23.07.2025. Вимагав негайно погасити заборгованість за договором, що виникла за період із січня по червень 2025 у сумі 261082,44 грн.
Додатковою угодою від 23.07.2025 сторони, керуючись рішенням Запорізької міської ради від 05.03.2025 за № 76/154 та пунктами 18, 31, 35 договору суборенди землі від 01.03.2018 за № 90/18, дійшли взаємної згоди достроково розірвати (припинити) дію вищеназваного договору (пункт 1). Припинити право суборенди земельної ділянки (кадастровий номер: 2310100000:05:003:0105) площею 1,6197 га (пункт 2).
Вказана земельна ділянка була повернута з суборенди відповідачем позивачу згідно акту приймання-передачі від 23.07.2025.
Між сторонами договору, з боку позивача - заступником головного бухгалтера, з боку відповідача - головним бухгалтером, був підписаний акт звірки взаємних розрахунків на 10.09.2025, згідно якого сальдо на користь позивача становить 334616,60 грн.
Позивач звертався до відповідача з письмовими претензіями від 02.10.2025 № 1.6/637, від 28.10.2025 № 1.6/710 щодо погашення заборгованості за суборенду землі у сумі 334616,60 грн.
Відповідач листом від 30.10.2025 № 2 просив розстрочити погашення заборгованості у сумі 334616,60 грн строком на 12 місяців, починаючи з листопада 2025, згідно запропонованого графіку. 
Листом від 14.11.2025 № 1.6/765 позивач, у відповідь на цей лист відповідача, надіслав останньому для підписання проєкт угоди щодо розстрочення боргу, що виник за договором суборенди № 90/18 від 01.03.2018.
Поштове відправлення з проєктом угоди було повернуто позивачу поштовим відділенням зв`язку без вручення відповідачу у зв`язку з закінченням терміну зберігання. 
Доказів укладення між сторонами угоди щодо розстрочення боргу з плати за землю матеріали справи не містять.
Зазначені вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду, за результатом розгляду прийнято оскаржуване рішення.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Предметом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Запорізької області від 30.03.2026, яким позов Запорізької торгово-промислової палати до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРА ГРУП КОМПАНІ" про стягнення заборгованості за договором суборенди землі задоволено частково: стягнуто 319 402,63 грн заборгованості, 52 331,33 грн пені та 4 460,80 грн судового збору; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив із того, що між сторонами діяв договір суборенди земельної ділянки № 90/18 від 01.03.2018, за яким відповідач користувався земельною ділянкою та був зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати суборендну плату. Суд встановив, що за січень-березень 2025 року відповідач здійснював оплату із простроченням та без урахування коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, а починаючи з квітня 2025 року взагалі припинив сплату суборендних платежів. Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд визначив, що плата підлягає нарахуванню до дня фактичного повернення земельної ділянки за актом приймання-передачі від 23.07.2025, у зв`язку з чим самостійно здійснив перерахунок суми заборгованості та пені, визначивши до стягнення 319 402,63 грн основного боргу та 52 331,33 грн пені. Водночас суд відхилив доводи відповідача щодо необхідності зменшення розміру заборгованості у зв`язку з нібито затягуванням позивачем оформлення повернення земельної ділянки Запорізькій міській раді, оскільки такі обставини не стосуються предмета спору, а взаємовідносини між позивачем та Запорізькою міською радою не впливають на обов`язок відповідача сплачувати суборендну плату за фактичне користування земельною ділянкою відповідно до умов договору.
Апеляційний господарський суд погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки є заснованим на договорі строковим платним володінням і користуванням земельною ділянкою. Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним, а об`єктом плати є земельна ділянка.
Частинами першою - третьою статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендна плата є платежем за користування земельною ділянкою, її розмір, порядок та строки внесення визначаються договором, а обчислення здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не встановлено договором. Аналогічно підпункти 288.1, 288.4 статті 288 Податкового кодексу України передбачають, що підставою для нарахування орендної плати є договір оренди, яким визначаються її розмір та умови внесення.
Статтями 24, 25 Закону України "Про оренду землі" встановлено право орендодавця вимагати своєчасної сплати орендної плати та обов`язок орендаря своєчасно і в повному обсязі її сплачувати. Відповідно до статей 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для сторін, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений договором строк.
Колегія суддів констатує що, між сторонами існували договірні правовідносини, що виникли на підставі договору суборенди землі № 90/18 від 01.03.2018, а тому відповідач був зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати суборендну плату відповідно до умов договору.
Матеріалами справи підтверджено, що у січні-березні 2025 року відповідач здійснював оплату за ставками 2024 року без урахування коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, передбаченого договором на 2025 рік, а починаючи з квітня 2025 року взагалі припинив здійснювати платежі. При цьому зазначені обставини відповідачем не спростовані, контррозрахунок заборгованості не подано, належних доказів виконання грошового зобов`язання матеріали справи не містять. Відтак суд першої інстанції обґрунтовано врахував приписи частини четвертої статті 165 ГПК України.
Колегія суддів враховує, що місцевий господарський суд не обмежився перевіркою розрахунку, наданого позивачем, а самостійно перевірив його правильність та здійснив власний перерахунок. Суд встановив, що земельна ділянка була фактично повернута позивачу за актом приймання-передачі 23.07.2025, а тому плата за суборенду підлягала нарахуванню лише до цієї дати, а не до 29.07.2025, як помилково визначив позивач. Саме з цих підстав суд зменшив суму основного боргу до 319 402,63 грн та відмовив у стягненні плати за період з 24 по 29.07.2025, що свідчить про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин справи.
Колегія суддів констатує, що відповідач не заперечував факт фактичного користування спірною земельною ділянкою по день її повернення згідно акту від 23.07.2025, а отже розрахунок суборендної оплати правомірно був здійснений за весь період фактичного користування земельною ділянкою кадастровим номером: 2310100000:05:003:0105 площею 1,6197 га по вул. Перемоги, 706.
Колегія суддів зазначає, що після підписання Додаткової угоди і розірвання Договору суборенди землі №90/18 від 01.03.2018 сторонами був підписаний Акт звірки взаємних розрахунків станом на 10.09.2025, згідно якого розмір заборгованості ТОВ «ЕКСТРА ГРУП КОМПАНІ» перед Запорізькою торгово-промисловою палатою складає 334616,60 грн з ПДВ. Таким чином, Відповідач визнав розмір свого боргу, жодним чином не заявляючи претензій або зауважень до дати розірвання договору та не висловлював думки про нібито затягування процесу.
Обґрунтованими є й висновки суду щодо відхилення доводів відповідача про необхідність зменшення суми боргу у зв`язку з нібито затягуванням позивачем оформлення припинення договору оренди із Запорізькою міською радою.
Сам по собі факт прийняття Запорізькою міською радою рішення від 05.03.2025 № 76/154 не припинив дії договору оренди та не припинив автоматично договір суборенди. Навпаки, цим рішенням позивача було зобов`язано укласти додаткову угоду до договору оренди та здійснити державну реєстрацію припинення права оренди. Отже, припинення орендних правовідносин вимагало вчинення визначених законом і рішенням міської ради юридичних дій.
Матеріалами справи підтверджується, що додаткову угоду між Запорізькою міською радою та позивачем укладено 23.07.2025, цього ж дня земельну ділянку повернуто за актом приймання-передачі. Лише після припинення основного договору оренди позивач отримав правові підстави для припинення договору суборенди, що відповідає статті 8 Закону України "Про оренду землі" та умовам договору суборенди, строк якого був похідним від строку дії основного договору.
Доводи апелянта про навмисне затягування позивачем оформлення припинення договору оренди не знайшли свого підтвердження. Навпаки, матеріали справи свідчать, що позивач неодноразово звертався до Запорізької міської ради з листами щодо приведення договору оренди у відповідність до прийнятого рішення та укладення додаткової угоди, тоді як міська рада повідомляла про проходження відповідного проєкту рішення в межах встановленої процедури погодження. Отже, наявні у справі докази не підтверджують недобросовісної поведінки позивача.
Не спростовують правильності висновків суду й документи, на які посилається апелянт як на нові докази. Надані листи Запорізької міської ради лише підтверджують факт прийняття відповідного рішення та дату оформлення припинення права оренди, однак не містять жодних відомостей про порушення позивачем своїх обов`язків чи умисне затягування процедури. Лист департаменту управління активами щодо відсутності інформації про сплату орендної плати взагалі не стосується предмета доказування у цій справі.
Безпідставними є і доводи апелянта щодо необхідності зменшення заборгованості за останні чотири місяці вісімнадцять днів. Відповідач не заперечував, що фактично користувався земельною ділянкою до 23.07.2025, а отже був зобов`язаний сплачувати суборендну плату за весь період її фактичного використання незалежно від тривалості оформлення припинення основного договору оренди між позивачем та Запорізькою міською радою.
Крім того, відповідач не подав контррозрахунку заборгованості та не надав доказів її погашення, а після припинення договору суборенди сторони підписали акт звірки взаємних розрахунків, яким підтвердили наявність заборгованості відповідача. Це додатково свідчить про безпідставність доводів щодо необхідності її перерахунку.
Обґрунтованими є також висновки місцевого господарського суду щодо стягнення пені. Суд правильно застосував положення статей 549, 610, 611 ЦК України та врахував правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16.10.2024 у справі № 911/952/22, відповідно до якого формулювання договору про нарахування пені "за кожен день прострочення" саме по собі не змінює встановленого законом шестимісячного строку її нарахування. Перевіривши поданий позивачем розрахунок, суд обґрунтовано встановив його арифметичні неточності, здійснив власний перерахунок із урахуванням фактичних оплат та законодавчих обмежень і визначив до стягнення пеню у розмірі 52 331,33 грн.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував фактичні обставини справи, належним чином дослідив подані сторонами докази, правильно застосував норми матеріального права та не допустив порушень норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків місцевого господарського суду, зводяться до переоцінки встановлених обставин та власного тлумачення норм права, а тому не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Скаржник, звертаючись з апеляційною скаргою, не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Судові витрати.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРА ГРУП КОМПАНІ" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.03.2026 у справі № 908/163/26 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.03.2026 у справі № 908/163/26 - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 ГПК України.

Повна постанова складена та підписана 13.07.2026.

Головуючий суддя Т. В. СТЕФАНІВ

Суддя А. О. КОШЛЯ

Суддя Т. Ю. ДЕМЧИНА