Справа № 204/3107/26
Провадження № 2/204/2975/26 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
27 липня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючої       судді Токар Н.В.,
за участю секретаря      Павлюк Д.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м.Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача суму заборгованості, яка в загальному розмірі складає 49 565,321 грн., а саме:
1)за кредитним договором №8966927 в розмірі 22 743,00 грн. з яких: заборгованість за основною сумою боргу – 9 000 грн., заборгованість за відсотками – 7 690,50 грн.; неустойка – 4 500 грн.; комісія за надання кредиту – 1 552,50 грн.;
2)за кредитним договором №153218810 в розмірі 14 222,31 грн. з яких: заборгованість по основному боргу – 3 499,50 грн.; заборгованість по відсоткам – 10 722,81 грн.;
3)за договором позики №7477428 в розмірі 12 600,00 грн. з яких: заборгованість за основною сумою боргу – 4 000 грн., заборгованість за відсотками – 11,60 грн.; заборгованість за пенею – 8 000 грн.; заборгованість за комісією – 588,40 грн.
В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що 10.05.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладеного договір кредитної лінії №8966927. 27.03.2025 року між ТОВ «1БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27/03/25. Відповідно до реєстру боржників №15 від 24.09.2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №8966927 в розмірі 22 743,00 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.
Також, 13.06.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №153218810. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01. 31.12.2020 року додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти договір факторингу у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників №151 від 14.09.2021 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №153218810. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20102022. Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №153218810 в розмірі 14 222,31 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.
Окрім того, 09.07.2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики №7477428. 26.08.2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №26082025. Відповідно до реєстру боржників №4 від 21.11.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики №7477428 в сумі 12 600 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 30 березня 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін.
З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались. 
Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву, не скористався, а тому суд розглядає справу за наявними матеріалами. 
Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.
Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що 10.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії (Надійний) №8966927 (а.с.8-15). За цим договором кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору.
У розділі 2 договору сторони погодили параметри та умови кредиту: дата надання кредиту – 10.05.2025 року; сума кредиту – 9 000 грн.; строк кредитування – 360 днів до 04.05.2026 року; розмір першого обов`язкового платежу – 4 117,50 грн.; процентна ставка – 0,95% в день; орієнтовна загальна вартість кредиту – 41 332,50 грн.; неустойка – 450 грн. в день.
Договір кредитної лінії (Надійний) №8966927 від 10.05.2025 року підписано позичальником ОСОБА_1 електронним цифровим підписом відтвореним шляхом введення 10.05.2025 року о 10:48 год. одноразового ідентифікатора «485848».
Відповідно до довідки ТОВ «ФК Фінекспрес» за вих.№КД-000100104 від 02.01.2026 року, між останнім та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року на підставі якого ТОВ «ФК «Фінекспрес» здійснив успішну платіжну операцію: дата – 10.05.2025 року; номер платежу – db06b94c-8646-461f-a865-024b61d632fc; сума – 9 000 грн.; отримувач – ОСОБА_2 на карту № НОМЕР_1 (а.с.32).
Таким чином, судом встановлено, що первісний кредитор ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконав свій обов`язок за договором кредитної лінії (Надійний) №8966927 від 10.05.2025 року та надав позичальнику ОСОБА_1 у користування грошові кошти в установленому договорі розмірі.
Одночасно із цим, згідно розрахунку ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання у зв`язку із чим станом на 10.05.2025 року ОСОБА_1 має заборгованість за договором кредитної лінії (Надійний) №8966927 від 10.05.2025 року в розмірі 22 743 грн. з яких: заборгованість за основною сумою боргу – 9 000 грн., заборгованість за відсотками – 7 690,50 грн.; неустойка – 4 500 грн.; комісія за надання кредиту – 1 552,50 грн. (а.с.22-23).
27 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/03/25 (а.с.16—17) за умовами якого ТОВ «1 БАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» прави вимоги зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 БАНК», у передбачений договором спосіб.
24 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» погоджено та підписано додаткову угоду №9 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 року (а.с.18).
Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників №15 від 24.09.2025 року за договором факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 року, ТОВ «1 БАНК» передав, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників №15 від 24.09.2025 року кількістю 5453 боржників (а.с.19).
Платіжна інструкція №118 від 30.09.2025 року підтверджує факт оплати за договором факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 року (а.с.20).
Згідно витягу з реєстру боржників №15 від 24.09.2025 року до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №8966927 в розмірі 22 743 грн. з яких: заборгованість за основною сумою боргу – 9 000 грн., заборгованість за відсотками – 7 690,50 грн.; неустойка – 4 500 грн.; комісія за надання кредиту – 1 552,50 грн. (а.с.21).
З матеріалів справи вбачається, що 13.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_3 укладено договір кредитної лінії №153218810 (а.с.39-41).
За цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 3500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт».
Сторони погодили наступні умови кредитування: сума кредитного ліміту – 3 500 грн.; строк – 30 днів з можливістю автопролонгації; проценти – 0,01% в день за дисконтною процентною ставкою; проценти за індивідуальною процентною ставкою – 1,70 % в день.
Окрім того, позичальника ОСОБА_1 13.06.2021 року ознайомлено із суттєвими умовами кредитування у зв`язку із чим, останній підписав паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» (а.с.38).
Договір кредитної лінії №153218810 від 13.06.2021 року та паспорт споживчого кредиту підписані позичальником ОСОБА_1 електронним підписом відтвореним шляхом введення 13.06.2021 року о 23:46:13 год. одноразового ідентифікатора «MNV5N2D6».
Згідно платіжного доручення від 13.06.2021 року (а.с.44), ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за договором №153218810 від 13.06.2021 року та надало позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3 500 грн. на його картковий рахунок № НОМЕР_2 хх-хххх-2001.
Встановлено, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором №153218810 від 13.06.2021 року належним чином не виконує у зв`язку із чим станом на 14.019.2021 року має заборгованість в розмірі 9 634,38 грн. з яких: заборгованість за тілом – 3 499,50 грн.; заборгованість за відсотками – 6 225,87 грн. (а.с.46-47).
31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року в якій сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а.с.49-53).
Відповідно до п.8.2 договору, строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений п.8.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2021 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.
Відповідно до реєстру прав вимоги №151 від 14.09.2021 року, ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №153218810 від 13.06.2021 року в розмірі 9 714,87 грн. з яких: заборгованість за тілом – 3 499,50 грн.; заборгованість за відсотками – 6 215,37 грн. (а.с.42-43).
Як вбачається з розрахунку заборгованості складеного ТОВ «Таліон Плюс» станом на 21.10.2022 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором №153218810 від 13.06.2021 року в розмірі 14 222,31 грн. з яких: заборгованість по основному боргу – 3 499,50 грн.; заборгованість по відсоткам – 10 722,81 грн. (а.с.48).
20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20102022 (а.с.54-55) за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором.
Платіжним дорученням №18921 від 25.10.2022 року підтверджується факт оплати за відступлення вимоги згідно реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 року до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року (а.с.56).
Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №153218810 від 13.06.2021 року в розмірі 14 222,31 грн. з яких: заборгованість по основному боргу – 3 499,50 грн.; заборгованість по відсоткам – 10 722,81 грн. (а.с.57).
З матеріалів справи вбачається, що 09.07.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики №7477428 (за фіксованою диференційованою процентною ставкою), за умовами якого відповідачу було надано у позику 4 000 грн. строком на 30 днів, тобто до 07.08.2025 року, зі сплатою процентів за ставкою 0,50% в день, а за понадстрокове користування позикою у розмірі 5% в день та комісії у розмірі 14,71% від суми позики, що становить 588,40 грн., пеня – 5,00% (а.с.62-64).
Зазначений договір, а також Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.65) підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «imM226».
Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується квитанцією за номером транзакції 59589d53-81f8-4282-8903-4c35c2b99781 від 09.07.2025 року з якої вбачається, що 09.07.2025 року о 14:26:17 год. на платіжну картку № НОМЕР_3 зараховано грошові кошти в розмірі 4 000 грн. із зазначенням призначення платежу – SK_N=7477428 (а.с.72).
Згідно розрахунку ТОВ «Сіроко Фінанс» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №7477428 станом на 25.11.2025 року складає 12 600 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу – 4 000 грн., заборгованість за відсотками – 11,60 грн.; заборгованість за пенею – 8 000 грн.; заборгованість за комісією – 588,40 грн. (а.с.73).
26 серпня 2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №26082025 (а.с.66-67) за умовами якого ТОВ «Сіроко Фінанс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Сіроко Фінанс» за плату на умовах, визначених цим договором.
21 листопада 2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» погоджено додаткову угоду №5 до договору факторингу №26082025 від 26.08.2025 року (а.с.68).
Платіжною інструкцією №190 від 25.11.2025 року підтверджується факт оплати згідно додаткової угоди №5 від 21.11.2025 року до договору факторингу №26082025 від 26.08.2025 року (а.с.70).
Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників №4 від 21.11.2025 року за договором факторингу №26082025 від 26.08.2025 року, ТОВ «Сіроко Фінанс» передав, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників №4 від 21.11.2025 року в кількості 3684 (а.с.69).
Відповідно до реєстру боржників №4 від 21.11.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №7477428 в розмірі 12 600 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу – 4 000 грн., заборгованість за відсотками – 11,60 грн.; заборгованість за пенею – 8 000 грн.; заборгованість за комісією – 588,40 грн. (а.с.71).
Заборгованість відповідача за вказаними договорами до теперішнього часу не погашена. 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.
Із матеріалів справи вбачається, що договір кредитної лінії (Надійний) №8966927 від 10.05.2025 року та його складові підписані позичальником ОСОБА_1 електронним підписом відтвореним шляхом введення одноразового ідентифікатора «485848»; договір кредитної лінії №153218810 від 13.06.2021 року електронним підписом відтвореним шляхом введення одноразового ідентифікатора «MNV5N2D6»; договір позики №7477428 від 09.07.2025 року електронним підписом відтвореним шляхом введення одноразового ідентифікатора «imM226».
Таким чином, стороною позивача доведено, укладення вищевказаних кредитних договорів між сторонами.
Статтею 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Положеннями статті 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за вищевказаними кредитними договорами.
Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за тілом кредитів та відсотками в межах строку кредитування. 
Позивач зазначає, що первісними кредиторами за вищевказаними кредитним договорами виконано свій обов`язок та надано позичальнику грошові кошти в зазначеному у договорах розмірі.
Матеріалами справи підтверджується отримання позичальником кредитних коштів за договором кредитної лінії (Надійний) №8966927 від 10.05.2025 року в розмірі 9 000 грн. (а.с.32); за договором кредитної лінії №153218810 від 13.06.2021 року в розмірі 3 500 грн. (а.с.44) та за договором позики №7477428 від 09.07.2025 року в розмірі 4 000 грн. (а.с.72).
Однак, отримавши кредитні кошти за вказаним договором, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, не повністю повернув у передбачений договором строк тіло кредиту та його складові за користування кредитними коштами. Тому зважаючи на умови укладеного договору, у відповідача виник обов`язок повернення кредиту та сплати процентів.
У позовній заяві ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях.
Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу.
Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. А саме - протягом строку кредитування, визначеному в кредитному договорі.
Про таке зазначено у правових висновках Верховного Суду, викладених в постанові від 23 травня 2018 року по справі № 910/1238/17.
Обов`язком суду є встановити розмір невиконаних зобов`язань та захистити порушене право у спосіб, передбачений процесуальним законом.
Як зазначено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року справа № 320/8618/15-ц провадження № 61-4393сво18, на суд покладено обов`язок з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми, які підлягають стягненню.
Як вбачається із розрахунку заборгованості складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за кредитним договором №8966927 від 10.05.2025 року (а.с.22), проценти за користування кредитом нараховані у межах строку дії кредитного договору.
Як вбачається із розрахунку заборгованості складеного ТОВ «Сіроко Фінанс» за договором позики №7477428 від 09.07.2025 року (а.с.73), проценти за користування кредитом нараховані у межах строку дії такого договору.
Одночасно із цим, суд не може погодитись із розрахунком заборгованості щодо кредитного договору №153218810 від 13.06.2021 року (а.с.46-47) в якому відсотки за користування кредитом нараховані в розмірі 6 225,87 грн. за період з 13.06.2021 року по 14.09.2021 року включно, що виходить за межі кредитування.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.
Відповідно до умов кредитного договору №153218810 від 13.06.2021 року (а.с.39-41) та паспорту споживчого кредиту (а.с.38), сторони погодили, що кредитна лінія надається строком на 30 днів (п.1.7 договору).
У п.1.8 договору, сторони погодили, що строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів. При цьому сторони узгодили, що у такому випадку кількість днів, на які продовжується дисконтний період дорівнює 30 днів.
Згідно п.1.9.2 договору, за умови продовження дисконтного періоду на умовах п.1.8 договору, з наступного користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50% річних, що становить 1,70 процентів від суми кредиту.
Як зазначено у розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.46-47), 13.07.2021 року позичальник сплатив 11,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором з яких 10,50 грн. зараховано до погашення заборгованості по відсоткам. Таким чином, позичальник вчинив дії задля пролонгації кредитного договору, у зв`язку із чим, строк дії такого договору змінився на 13.08.2021 року (13.07.2021 року + 30 днів).
Доказів, які б свідчили про вчинення дій і продовження позичальником строку дії договору після 13.08.2021року, матеріали справи не містять.
Відтак, суд доходить висновку, що кредитор не мав права продовжувати нараховувати відсотки відповідно до умов кредитного договору №153218810 від 13.06.2021 року після 13.08.2021 року, тобто понад 60 днів (30 днів дисконтний період + 30 днів пролонгація).
Частиною 8 ст.18 Закон України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Отже, суд провівши власний розрахунок, спираючись на розрахунок первісного кредитора та погоджені сторонами умови договору №153218810 від 13.06.2021 року, встановив, що розмір процентів за користування кредитом, в межах строку кредитування, який має сплатити відповідач за користування кредитом за договором №153218810 від 13.06.2021 року складає 1 784,70 грн., як погоджено сторонами.
Враховуючи вищевикладене, наявні обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредитів та часткового задоволення позовних вимог по відсоткам в межах строку кредитування. 
Щодо вимог позивача про стягнення комісії, суд зазначає наступне.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.
Встановивши, що позивачем були заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії - плати за надання кредиту та за обслуговування, суд дійшов до висновку про те, що стягнення з відповідача заборгованості по комісії є безпідставним, у зв`язку із чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки та пені.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, з 05:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія продовжувалася і триває на цей час.
Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, а позивачем нарахована неустойка за невиконання грошових зобов`язань за кредитним договором в цей період, підстави для стягнення з відповідача неустойки та пені відсутні.
Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості, яка в загальному розмірі складає 25 986 грн. 30 коп., а саме:
1)за кредитним договором №8966927 від 10.05.2025 року в розмірі 16 690 грн. 50 коп. з яких: заборгованість за основною сумою боргу – 9 000 грн., заборгованість за відсотками – 7 690 грн. 50 коп.; 
2)за кредитним договором №153218810 від 13.06.2021 року в розмірі 5 284 грн. 20 коп. з яких: заборгованість по основному боргу – 3 499 грн. 50 коп.; заборгованість по відсоткам за період з 13.06.2021 року по 13.08.2021 року – 1 784 грн. 70 коп.;
3)за договором позики №7477428 від 09.07.2025 року в розмірі 4 011 грн. 60 коп. з яких: заборгованість за основною сумою боргу – 4 000 грн., заборгованість за відсотками – 11 грн. 60 коп. Тому, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням чого, з відповідача на користь позивача підлягають частковому стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 744,78 грн., пропорційно до розміру задоволених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.207,509,526,549,551,626,628,633,634,1047-1050,1054,1055 ЦК України, ст.ст. 12,13,15,16,19,141,274,276,277 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості, яка в загальному розмірі складає 25 986 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 30 (тридцять) коп., а саме:
1)за кредитним договором №8966927 від 10.05.2025 року в розмірі 16 690 (шістнадцять тисяч шістсот дев`яносто) грн. 50 (п`ятдесят) коп. з яких: заборгованість за основною сумою боргу – 9 000 (дев`ять тисяч) грн., заборгованість за відсотками – 7 690 (сім тисяч шістсот дев`яносто) грн. 50 (п`ятдесят) коп.; 
2)за кредитним договором №153218810 від 13.06.2021 року в розмірі 5 284 (п`ять тисяч двісті вісімдесят чотири) грн. 20 (двадцять) коп. з яких: заборгованість по основному боргу – 3 499 (три тисячі чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 50 (п`ятдесят) коп.; заборгованість по відсоткам за період з 13.06.2021 року по 13.08.2021 року – 1 784 (одна тисяча сімсот вісімдесят чотири) грн. 70 (сімдесят) коп.;
3)за договором позики №7477428 від 09.07.2025 року в розмірі 4 011 (чотири тисячі одинадцять) грн. 60 (шістдесят) коп. з яких: заборгованість за основною сумою боргу – 4 000 (чотири тисячі) грн., заборгованість за відсотками – 11 (одинадцять) грн. 60 (шістдесят) коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 1 744 (одна тисяча сімсот сорок чотири) грн. 78 (сімдесят вісім) коп.
В іншій частині позовних вимог – відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ – 35625014, місцезнаходження: вул.Лісова, буд.2, м.Бровари, Київська область, 07400),
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 )

Суддя  Н.В. Токар