| 1 | Справа № 335/7340/26  3/335/1476/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднану справу про адміністративне правопорушення за протоколами серії ЕПР1 № 696128, ЕПР1 № 696135, що надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , непрацюючої, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:
09.06.2026 о 14-05 годині, м. Запоріжжя, бул. Шевченка, 12, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_2 , під час зміни напрямку руху, не впевнилась у безпеці маневру, внаслідок чого допустила наїзд на припаркований автомобіль «BMW», номерний знак НОМЕР_3 , водій ОСОБА_2 , чим порушила п. 10.1 ПДР України. В результаті ДТП автомобілі механічно пошкоджені, завдані матеріальні збитки, травмованих немає.
Крім того, 09.06.2026 о 14-05 годині, м. Запоріжжя, бул. Шевченка, 12, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_2 , будучи учасником ДТП, місце пригоди залишила, чим порушила п. 2.10 а ПДР України.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП визнала.
Вивчивши матеріали справи, суд, вважає ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП на підставі наступного.
Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації. 
Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Диспозиція ст. 124 КпАП України передбачає певні наслідки як обов`язковий елемент об`єктивної сторони цього правопорушення: пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що знаходиться у причинному зв`язку з порушенням правил дорожнього руху. 
Відповідно до п. 1.10 ПДР України дорожньо-транспортна пригода – це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.
Відповідно до п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам, та інше.
Згідно з п. 10.1. ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до п. 2.10 а Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України підтверджена матеріалами справи, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення від 18.06.2026 серії ЕПР1 № 696128, з якого вбачається, що ОСОБА_1 під час керування автомобілем порушила вимоги п. 10.1 ПДР України, що призвело до настання 09.06.2026 дорожньо-транспортної пригоди, пошкодження транспортних засобів, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП; 
- схемою місця ДТП до протоколу від 09.06.2026, в якій вказане місце зіткнення, умови погоди, стану дорожнього покриття, освітлення. Вказана схема складена в присутності водія ОСОБА_2 , яка в ньому розписалася і зауважень до нього не заявляла;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
- фото-таблицею.
В п. 26 постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 Верховний Суд України зазначає, що «Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.».
Судом встановлено, що внаслідок ДТП автомобіль «BMW», номерний знак НОМЕР_3 , було пошкоджено, відтак усі елементи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, були наявні.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КпАП України підтверджена матеріалами справи, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення від 18.06.2026 серії ЕПР1 № 696135, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 під час керування автомобілем порушила вимоги п. 2.10 а ПДР, а саме: будучи учасником ДТП, місце пригоди залишила, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП; 
- копією схеми місця ДТП до протоколу від 09.06.2026, в якій вказане місце зіткнення, умови погоди, стану дорожнього покриття, освітлення. Вказана схема складена в присутності водія ОСОБА_2 , яка в ньому розписалася і зауважень до нього не заявляла;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
- фото-таблицею.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, викладеною у рішенні «Хан проти Сполученого Королівства», в якому зазначено, що, хоча один із доказів і містить ознаки процесуального порушення, проте, сам судовий розгляд був справедливим і інші докази у своїй сукупності свідчать про винуватість особи, а сам факт вчинення діяння розумних сумнівів не викликає, суд не зобов`язаний визнавати цей доказ недопустимим.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Під час перевірки судом матеріалів справи, відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, суттєвих порушень допущених при їх складанні не встановлено.
Докази, що містяться в матеріалах справи є належними, допустимими і достатніми, узгоджуються між собою та у своїй сукупності вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, оскільки будучи учасником дорожнього руху, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, також вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, оскільки залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої вона причетна.
Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан порушника, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, та приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. у дохід держави, за ст. 122-4 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн. у дохід держави, на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, визначити остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн. 
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення уразі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно з п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 8, 27, 33-36, 124, 122-4, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП і накласти стягнення з урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп. 
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя: Ю.В. Геєць