Номер провадження: 22-ц/813/2132/26 
Справа № 498/1009/25
Головуючий у першій інстанції Чернецька Н. С.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С., 
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 16 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави, -
В С Т А Н О В И В:

20 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави. 
Свої вимоги мотивує тим, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 86916 від 31.10.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість у розмірі 19 684,66 грн. 
Приватний нотаріус, мотивував виконавчий напис тим, що ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № 786858570 від 13.11.2019 року укладеним із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Таліон Плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Сума заборгованості за кредитним договором складає 19 684,66 грн. 
Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович згідно Єдиного реєстру нотаріусів не діє. 
Заявник вважає, що виконавчий напис № 86916 від 31.10.2020 року приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Стианіславовча є протиправним, тобто такий, що внесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. 
Кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. 
Звертає увагу, що позивач не підписував в будь-який спосіб вищевказаний кредитний договір з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та сторона позивача констатує той факт, що наданий відповідачем нотаріусу примірник кредитного договору не був посвідчений нотаріально. Таким чином, позивач ніколи не визнавав наявність кредитних правовідносин за кредитним договором на підставі якого вчинений виконавчий напис, а тим більше наявність боргу. 
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Разом із тим, наданий нотаріусу примірник Кредитного договору, ніби, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та позивачем містять лише зазначення інформації про сторони. В той же час, подана в якості доказу копія Кредитного договору не може вважатися належним та достовірним доказом, оскільки це підтверджує факт підписання договору за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису, який би відповідав вимогами спеціального закону. Таким чином, інформація про використання позивачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором, ґрунтується на припущеннях та не підтверджена об`єктивними доказами. 
Позивач ніколи в будь-який спосіб не отримував одноразовий ідентифікатор, яким ніби то, був підписаний Кредитний договір, об`єктивних доказів того, що позивач отримав, а тим більш використав одноразовий ідентифікатор для підписання Кредитного договору, позивачем не надано. Інформація з сайту ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» належним доказом бути не може,оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного суду України від 15 березня 2015 року. Таким чином, долучені витяги з сайту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором є неналежними, не допустимими доказами, а тому суд не може їх брати до уваги. 
Згідно відповіді приватного виконавця № 30870 від 11.06.2025 року на виконання виконавчого напису № 86916 від 31.10.2020 року, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 67318021 від 29.10.2021 року з ОСОБА_1 стягнуто 5466,32 грн. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем грошових коштів був виконавчий напис № 102519 від 15.07.2021 року, який слід визнати таким, що не підлягає виконанню сума в розмірі 5316,34 грн. вважається безпідставною набутою та підлягає поверненню, оскільки правова підстава згідно якої набуті грошові кошти за рішенням суду не існуватиме. Таким чином, з ТОВ «Фінансова компанія» «Онлайн Фінанс» підлягає стягнення на користь позивач безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 5466,32 грн. 
Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 16 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави – задоволено.
Визнано виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича 31 жовтня 2020 року за реєстровим № 86916 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 19 684,66 грн. таким, що не підлягає виконанню.
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 16 вересня 2025 року в частині незадоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» безпідставно набуті кошти у розмірі 5 466,32 грн., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення Великомихайлівський районний суд Одеської області від 16.09.2025 рокупо справі № 498/1009/25, в частині відмови стягнути кошти, набутих без достатньої правової підстави, прийняте з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою неправильне вирішення справи по суті, не сприяв повному, об`єктивному її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Враховуючи, що підставою отримання відповідачем грошових коштів був виконавчий напис № 102519 від 15.07.2021 року, який суд визнав таким, що не підлягає виконанню, сума в розмірі 5 316,34 грн. вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правова підстава згідно якої набуті грошові кошти за рішенням суду не існуватиме. Таким чином, з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» підлягає стягненню на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 5 466,32 грн.
Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 16.06.2026 року о 15:00 годині, учасники справи не з`явилися, причини неявки не повідомили, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не клопотали, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.
Від представника  ОСОБА_1 адвоката Калініна Сергія Костянтиновичанадійшла заява про розгляд справи без їх участі.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до висновків Верховного Суду по справі №361/8331/18 - якщо учасники процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Враховуючи розумні строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду, усвідомленість сторін по справі про розгляд справи та відсутності від них клопотань про відкладення судового засідання, колегія суддів не бачить перешкод для розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частинами першою-п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення районного суду не відповідає.
Із матеріалів справи вбачається, що рішення суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, яким визнано виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича 31 жовтня 2020 року за реєстровим № 86916 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 19684,66 грн. таким, що не підлягає виконанню, ніким із сторін в установленому законом порядку не оскаржується, тому в цій частині рішення суду не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24.10.2008 року.
Предметом апеляційного розгляду є рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ « Фінансова компанія « Онлайн Фінанс», Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави у розмірі 5 466,32 грн.
Відмовляючи у позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ « Фінансова компанія « Онлайн Фінанс», Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави у розмірі 5466,32 грн., суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий напис виступає лише механізмом реалізації права на захист порушеного права в позасудовому порядку. Таким чином, стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» не є безпідставно набутими грошовими коштами в розумінні ст. 1212 ЦК України. Визнання судом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не є підставою для повернення стягнених за ним коштів в порядку статті 1212 ЦК України, оскільки таке стягнення здійснюється у зв`язку із укладенням правочину між позивачем та відповідачем. Тому суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 5 466,32 грн., так як такі не є безпідставно набутими ТОВ « Фінансова Компанія « Онлайн Фінанс» в розумінні ст. 1212 ЦК України.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича вчинено виконавчий напис від 31.10.2020 року, зареєстрований в реєстрі за №86916 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова Компанія» « Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 19684,66 грн.
На підставі даного виконавчого напису, постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколою Борисовичем було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого напису, ВП №67318021.
Колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.
Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
1) повернення виконаного за недійсним правочином;
2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;
4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів:
1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи;
2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).
Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.
Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.
Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникненні обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.
Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).
Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постановах від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі №910/16664/18, від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, від 08 вересня 2021 року у справі №206/2212/18, від 06 жовтня 2021 року у справі №623/363/20.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича від 31.10.2020 року, зареєстрований в реєстрі за №86916 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ « Фінансова Компанія» « Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 19684,66 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню; приймаючи до уваги, що правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала; встановивши, що 29.10.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколою Борисовичем було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого напису, ВП №67318021, на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли кошти в сумі 6381,96 грн., з яких на користь стягувача надійшло 5466,32 грн., - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 5 466,32 грн., відповідно до статті 1212 ЦК України.
Позивачем правильно визначено суму до стягнення з відповідача та не взято до уваги стягнуті витрати у виконавчому провадженні №67318021, отримані приватним виконавцем які не підлягають стягненню з відповідача, оскільки вони у розумінні закону не є безпідставно набутим майном згідно ст. 1212 ЦК України.
При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду.
Доказів того, що відповідач в добровільному порядку повернув стягнуті кошти позивачу матеріали справи не містять, та відповідачем не надані.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Колегія суддів зауважує, що рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих грошових коштів на підставі виконання виконавчого напису підлягатиме виконанню лише в разі набрання рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 16 вересня 2025 року законної сили в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому ніяким чином не порушує будь - яких прав та законних інтересів відповвдача/стягувача.
На викладене вище суд першої інстанції уваги не звернув, тому рішення в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 — задовольнити частково.
Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 16 вересня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави – скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (ЄДРПОУ: 42254696) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 5 466,32 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 20.07.2026 року.

Головуючий        О.М. Таварткіладзе

Судді:         Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова