ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/615/26

Господарський суд Черкаської області у складі судді Зарічанської З.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, справу
за позовом Акціонерного товариства "Укрзалізниця", від імені якої діє регіональна філія "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця",
до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтра Україна",
про стягнення 138 489,53 грн.

30.05.2026 до Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява АТ "Укрзалізниця", від імені якої діє регіональна філія "Львівська залізниця" (далі - АТ "Укрзалізниця") з вимогою стягнути з ТОВ "Елтра Україна" (далі - ТОВ "Елтра Україна") штраф в розмірі 125 350,15 грн та пеню в розмірі 13 139,38 грн.
Ухвалою від 20.05.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами. Постановив розпочати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін 19.06.2026. Встановив сторонам строк для подання заяв по суті.
03.06.2026 представник ТОВ "Елтра Україна" - адвокат Оприсняк Б.Р. подав заяву про вступ у справу як представника з вимогою надати йому доступ до електронної справи в підсистемі "Електронний суд".
Згідно з відміткою на заяві, адвокату надано доступ до електронної справи в підсистемі "Електронний суд" 03.06.2026.
04.06.2026 відповідач подав відзив на позов.
10.06.2026 позивач подав відповідь на відзив.
17.06.2026 відповідач подав клопотання про зменшення розміру штрафу та пені.
Суд враховує, що копії ухвал про відкриття провадження у справі доставлені до електронних кабінетів сторін, що підтверджується довідками про доставку електронних листів.
Отже сторони належно повідомлені про розгляд справи.
Суд здійснює розгляд справи по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.07.2025 між АТ "Українська залізниця" і ТОВ "Елтра Україна" укладено договір № Л/НХ-25464/НЮ, згідно з умовами якого, постачальник зобов`язався у 2025 році поставити покупцеві товар, а саме: "Запасні частини до тепловозів серії 2ТЕ10, 2М62, 2ТЕ116 (підшипник моторно-осьовий) код ДК 021:2015-34630000-2 (Частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху)" на суму 1007278,20 грн з ПДВ.
Залізницею виявлено недоліки в підшипниках моторно осьових (наявність раковин на зовнішній та внутрішній поверхнях підшипників, тріщини в районі галтель) в кількості 13 шт із отриманих 25 шт (Рознарядка 1№Н-40/898 від 03.10.2025, експрес - накладна 59001473338665). Відповідно до умов договору складено Акт вхідного контролю ВК-1 від 16.10.2025 № 120.
21.10.2025 листом № НХ-1/3996 повідомлено постачальника щодо призупинення приймання товару та виклик представника постачальника (п. 8.3.3. Договору).
12.11.2025 в присутності представника постачальника ТОВ "Елтра Україна" складено Акт про фактичну якість і комплектність продукції №138, протокол випробувань від 12.11.2025 № 761/1 невідповідність товару - 13шт. В подальшому 17.11.2026 Постачальником проведена заміна підшипників в кількості 13 шт (експрес-накладна № 59001500427709), із них 7 шт виявлено раковини на зовнішній та внутрішніх поверхнях, про що складено акт вхідного контролю від 12.12.2025 №150 та складено протокол випробувань зразків продукції від 12.12.2025 № 770.
23.12.2025 листом № НХ-1/5128 повідомлено постачальника щодо невідповідності 7 шт та виклик представника постачальника.
10.02.2026 складено акт №199 про фактичну якість і комплектність продукції з залученням громадськості про (брак підшипників -7 шт) про що повідомлено Постачальника листом від 18.02.2026 № НХ-1/959.
Станом на 21.04.2026 заміну не проведено, протермінування складає 21 день (п. 9.3.2 Договору).
Позивач стверджує, що Залізниця надіслала ТОВ "Елтра Україна" рознарядку № 2 від 20.11.2025, щодо поставки запасних частини до тепловозів серії 2ТЕ10, 2М62, 2ТЕ116 (підшипник моторно-осьовий) код ДК 021:2015-34630000-2 (Частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху) в кількості 20 шт на суму 447 679,20 грн з ПДВ. Вказана рознарядка була надіслана 24.11.2025 вих. № Н-40/1178н з електронної адреси Покупця nh-mtz@railway.lviv.ua на електронну адресу Постачальника eltra@eltraua.info. Станом на 31.12.2025 поставка товару на адресу (ТЧ-1) Локомотивне депо Львів-Захід не відбулась, що є неналежним виконанням договору протермінування складає 22 дні (п.9.3.1 Договору).
Викладене стало підставою для нарахування позивачем відповідно до п. 9.3.1. п. 9.3.2 договору штрафу в сумі 125 350,15 грн та пені в сумі 13 139,38 грн.
У відзиві відповідач зазначив, що вимога позивача про стягнення пені за прострочення відповідачем негрошового зобов`язання (а саме, за порушення строку заміни неякісного товару та за порушення строку поставки товару) є безпідставною та необґрунтованою, оскільки з 28.08.2025 ГКУ втратив чинність (відповідно остання дата чинності ГКУ - 27.08.2025) (на підставі ч. 3 ст. 17 Закону України "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб"). Разом з останнім втратили чинність і його норми статей 230, 231, які допускали можливість стягнення пені (як виду штрафної санкції) за порушення будь-якого господарського зобов`язання (тобто, як грошового, так і негрошового зобов`язання). Отже, на переконання відповідача, з 28.08.2025 законом (ЦКУ) передбачена можливість стягнення пені виключно у разі порушення боржником грошового зобов`язання. Водночас після означеної дати за порушення негрошового зобов`язання, відповідно до приписів діючого законодавства (ЦКУ), стягнути можна тільки штраф, але аж ніяк не пеню.
У разі ж якщо починаючи з 28.08.2025 у нині діючих договорах (в тому числі і в спірному Договорі) міститься умова про можливість стягнення пені за порушення негрошового зобов`язання, то, очевидно, що така умова є незастосовною (по суті недійсною), як така, що прямо суперечить відповідному акту цивільного законодавства (ЦКУ). При цьому для врегулювання відносин щодо стягнення того чи іншого виду неустойки (штраф, пеня) за порушення договірного зобов`язання слід застосовувати відповідну норму ЦКУ, а не пункт договору, який суперечить останньому. Враховуючи дату втрати чинності ГКУ (28.08.2025, відповідно останній день чинності ГКУ - 27.08.2025) відповідач доходить висновку, що у спірних відносинах період нарахування пені (за наявності на те обґрунтованих підстав) міг окреслюватися будь-яким періодом не пізніше 27.08.2025, але аж ніяк не з 10.12.2025 по 31.12.2025, як це безпідставно та необґрунтовано визначено позивачем у позові. Отже, на переконання відповідача, позивачу слід відмовити у задоволенні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у загальному розмірі 13 139,38 грн, як такій що не відповідає нормам чинного законодавства (ЦКУ) та суперечить їм.
Щодо вимоги позивача про стягнення штрафу у загальному розмірі 125 350,15 грн, відповідач зазначає, що пред`явлені позивачем у спірних відносинах до стягнення з відповідача штраф та пеня не виконують функцію стимулювання відповідача до виконання основного зобов`язання, адже Договір, на якому таке зобов`язання ґрунтувалося, припинив свою дію (31.12.2025) ще до подання позову у цій справі, у зв`язку з чим припинилося й основне зобов`язання. Саме тому такі штраф та пеня не можуть стулювати відповідача до виконання уже неіснуючого основного зобов`язання. До того ж, у спірних відносинах штрафні санкції нараховані позивачем за порушення негрошового зобов`язання (а саме, за порушення строку заміни неякісного товару та строку поставки товару). Пред`явлені позивачем у спірних відносинах до стягнення з відповідача штраф та пеня фактично є джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для позивача, адже позивач намагається стягнути з відповідача грошові кошти (у вигляді штрафу / пені) за порушення контрагентом негрошового зобов`язання (несвоєчасна поставка товару / непоставка товару).
У відповіді на відзив позивач, заперечуючи проти доводів відповідача, стверджує, що господарські договори, укладені до втрати чинності Господарського кодексу України (до 28 серпня 2025 року), залишаються чинними і не розриваються автоматично. До них застосовуються аналогічні норми Цивільного кодексу України, оскільки закон не має зворотної дії в часі. Законодавець, закріплюючи в ч. 1 ст. 549 ЦК України визначення неустойки, допускає можливість її встановлювати за порушення будь-якого зобов`язання. Водночас, штраф та пеня (як різновиди неустойки) в частинах 2 та 3 ст. 549 ЦК України розмежовуються на основі способу їх обчислення. Такий висновок підтверджується використанням законодавцем термінів "обчислення", "за кожен день прострочення". Отже: а) пеня є змінною величиною, оскільки її нарахування відбувається за кожен день прострочення; б) штраф є стабільною величиною, бо визначається одноразово.
Позивач звертає увагу на те, що критерієм поділу неустойки на штраф та пеню не виступає вид зобов`язання, яке порушується, оскільки при іншому тлумаченні відбувається порушення логічних правил поділу. Саме тому в основі поділу неустойки на штраф та пеню використовується така підстава, як спосіб їх обчислення, і яка жодним чином не залежить від виду порушуваного зобов`язання. Зважаючи на це, відсутні перешкоди для встановлення в договорі пені за порушення будь-якого зобов`язання, оскільки це не буде суперечити сутності неустойки та її поділу на штраф і пеню.

Дослідивши матеріали справи суд встановив таке.
18.07.2025 АТ "Українська залізниця", в особі регіональної філії "Львівська залізниця" (Покупець) та ТОВ "Елтра Україна" (Постачальник) підписали Договір про закупівлю матеріально-технічних ресурсів №Л/НХ-25464/НЮ (далі - Договір).
Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупцю Товар, відповідно до Специфікації № 1 (Додаток 1) та Технічних та якісних характеристик товару, документів з якості та оцінки відповідності товару (Додаток 2), що є невід`ємними частинами цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей Товар на умовах цього Договору. (п. 1.1. Договору)
Найменування Товару: Запасні частини до тепловозів серії 2ТЕ10, 2М62, 2ТЕ116 (підшипник моторно-осьовий). (п. 1.2. Договору)
Кількість, асортимент, марка, рік виготовлення та виробник Товару визначаються у Специфікації № 1 (Додаток 1) до цього Договору. (п. 1.3. Договору)
Постачальник повинен поставити Покупцеві Товар, якість якого відповідає нормативно-технічним документам та характеристикам, зазначеним у Специфікації № 1 (Додаток 1) та Технічних та якісних характеристиках товару, документах з якості та оцінки відповідності товару (Додаток 2) до цього Договору. (п. 2.1. Договору)
Підтвердженням якості та відповідності Товару з боку Постачальника є документи, визначені у Специфікації № 1 (Додаток 1) та Технічних та якісних характеристиках товару, документах з якості та оцінки відповідності товару (Додаток 2) до цього Договору, та які надаються Покупцю разом з Товаром. (п. 2.2. Договору)
При виявленні невідповідності кількості та/або якості, та/або комплектності, та/або асортименту Товару виклик представника Постачальника для участі у прийманні Товару та складання Акта про фактичну якість і комплектність продукції є обов`язковим.
Товар, якість якого не відповідає умовам цього Договору та/або щодо якого Постачальником не надано або надано не в повному обсязі документи, передбачені п. 2.2 цього Договору, не приймається Покупцем до врегулювання питання Сторонами. (п. 2.4. Договору)
При виявленні виробничих дефектів у гарантійні строки експлуатації, зберігання виклик представника Постачальника для складання двостороннього акта є обов`язковим. (п. 2.5. Договору)
Повідомлення про виклик представника Постачальника направляється в один із способів передбачених п. 4.5 цього Договору. (п. 2.6. Договору)
Постачальник зобов`язуються за свій рахунок та власними силами усунути недоліки або замінити неякісний Товар. (п. 2.7. Договору)
Строк усунення недоліків або заміни Товару в межах гарантійних строків експлуатації, зберігання становить не більше 20 (двадцяти) робочих днів з дня підписання відповідного акта. (п. 2.8. Договору)
Вхідний контроль, приймання Товару за кількістю, якістю, комплектністю та асортиментом проводиться підрозділом Покупця, згідно з вимогами п. 5.1, п. 5.2 та іншими умовами цього Договору. (п. 2.10. Договору)
Приймання Покупцем Товару за кількістю, якістю, комплектністю та асортиментом не позбавляє Покупця права у встановленому порядку пред`являти Постачальнику претензії у зв`язку з недоліками поставленого Товару, які будуть виявлені в ході використання. (п. 2.11. Договору)
Постачальник здійснює поставку Товару на умовах DDP Delivered Duty Paid (Поставка з оплатою мита) відповідно до "Інкотермс" у редакції 2020 року. У випадку наявності розбіжностей між умовами цього Договору та Правилами "Інкотермс" у редакції 2020 року, умови цього Договору матимуть перевагу. (п. 4.1. Договору)
Поставка Товару проводиться партіями протягом строку дії Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки Покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності Покупця до приймання Товару. Партією Товару вважається обсяг одиниць Товару, визначений Покупцем у рознарядці, якщо інше не вказано в самій рознарядці.
Строк поставки Товару - протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати надання письмової рознарядки Покупцем.
Місце поставки Товару: м. Львів (адреса вказується в рознарядці Покупця)
Право власності на Товар переходить до Покупця з дати поставки Товару. (п. 4.2. Договору)
Сторони домовились, що рознарядка Покупця на Товар направляється ним Постачальнику в один з таких способів:
- на поштову адресу Постачальника, зазначену в цьому Договорі (листом з оголошеною цінністю та описом вкладення і повідомленням про вручення);
- вручається уповноваженому представнику Постачальника під розпис;
- шляхом відправлення на електронну адресу Постачальника (зазначену в цьому Договорі) скан-копії відповідної рознарядки в форматі PDF або в будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документу. Документ вважається отриманим Постачальником з дати його направлення Покупцем на електронну адресу Постачальника, підтвердженням чого є відповідна роздруківка з поштового програмного забезпечення Покупця. (п. 4.5. Договору)
Датою поставки Товару вважається дата підписання Сторонами Акта прийому-передачі товару або видаткової накладної. (п. 4.6. Договору)
Приймання Товару за якістю здійснюється у порядку, встановленому Інструкцією "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю", затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7. (п. 5.2. Договору)
Покупець оплачує поставлений Постачальником Товар за ціною, вказаною у Специфікації №1 (Додаток 1) до цього Договору. Ціна Товару включає вартість Товару, тари (упаковки), а також інші витрати Постачальника, пов`язані з виконанням цього Договору. (п. 6.1. Договору)
Ціна Договору становить 839 398,50 грн (Вісімсот тридцять дев`ять тисяч триста дев`яносто вісім гривень 50 коп.) без ПДВ, крім того ПДВ 20% 167 879,70 грн (Сто шістдесят сім тисяч вісімсот сімдесят дев`ять гривень 70 коп.), усього з ПДВ 1 007 278,20 грн (Один мільйон сім тисяч двісті сімдесят вісім гривень 20 коп.).
Ціна Договору включає в себе обов`язкові платежі, у тому числі на користь третіх осіб, пов`язані з виконанням цього Договору. Будь-яка додаткова вартість окремих витрат, пов`язаних з виконанням цього Договору, не сплачується Покупцем окремо та вважається врахованою у ціні цього Договору. (п. 6.3. Договору)
Оплата за кожну партію поставленого Товару за цим Договором проводиться Покупцем на 30 (тридцятий) календарний день з дати підписання Акта прийому-передачі товару або видаткової накладної за умови реєстрації податкової накладної не пізніше ніж за 3 (три) календарні дні до дати оплати, визначеної цим пунктом, та оформленої згідно з вимогами законодавства України, та відповідно до рахунку-фактури на поставлену партію Товару, при наявності документів, зазначених у п. 5.4 цього Договору. (абз. 1 п. 7.2. Договору)
Згідно з п. 8.3. Договору, Постачальник зобов`язаний, зокрема: забезпечити поставку Товару у троки та на умовах, що встановлені цим Договором; (пп. 8.3.1.) Забезпечити поставку Товару, якість, кількість, комплектність та асортимент якого відповідає умовам цього Договору. (пп. 8.3.2.)
За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором винна Сторона несе відповідальність згідно з цим Договором і законодавством України. (п. 9.1. Договору)
При порушенні строків поставки Постачальник оплачує Покупцю штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості непоставленого в строк Товару на умовах, передбачених п. 4.2 цього Договору, а за прострочення понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1 (нуль цілих, одна десята) % від вартості непоставленого в строк Товару, яка нараховується за кожен день прострочення до дати виконання Постачальником зобов`язання щодо поставки Товару або до останнього дня строку дії цього Договору (якщо Постачальник не виконав і не підтвердив намір виконати своє зобов`язання щодо поставки, яке виникло під час дії цього Договору). При цьому Постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань поставити Товар, якщо про інше його не попередив письмово Покупець. (п. 9.3.1. Договору)
За поставку Товару неналежної якості, комплектності або асортименту, Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 20 (двадцять) % від вартості поставленого неякісного, некомплектного Товару та/або Товару неналежного асортименту, при цьому власними силами і засобами замінює неякісний, некомплектний Товар та/або Товар неналежного асортименту.
При порушенні строків усунення недоліків або заміни неякісного, некомплектного Товару та/або Товару неналежного асортименту, визначених п. 2.8 цього Договору, Постачальник сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 (нуль цілих, одна десята) % від вартості незаміненого у строк дефектного та/або неякісного, некомплектного Товару та/або Товару неналежного асортименту, яка нараховується за кожен день прострочення до дати виконання Постачальником зобов`язання або до останнього дня строку дії цього Договору (якщо Постачальник не виконав і не підтвердив намір виконати своє зобов`язання, визначене п. 2.8 цього Договору, яке виникло під час дії цього Договору). При цьому Постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань здійснити заміну дефектного та/або неякісного, некомплектного Товару та/або Товару неналежного асортименту, якщо про інше його не попередив письмово Покупець. (п. 9.3.2. Договору)
Строк дії цього Договору встановлюється з дати його підписання Сторонами до 31.12.2025. (п. 17.1. Договору)
Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від обов`язку виконання у повному обсязі взятих на себе за цим Договором зобов`язань щодо поставки та оплати Товару, а також гарантійних зобов`язань на Товар, на умовах, визначених цим Договором. (п. 17.2. Договору)
У Специфікації № 1, яка є додатком 1 до Договору сторони узгодили постачання товару - підшипників моторно-осьових (ремонтних) у кількості 45 шт на загальну суму з ПДВ 1 007 278,20 грн.
Позивач звернувся до відповідача із Рознарядкою на поставку товару №1 від 03.10.2025, в якій просив поставити 25 шт. підшипників моторно-осьових (ремонтних) креслення: №8ТХ.263.178-179 на загальну суму 559 599 грн з ПДВ.
Відповідно до наданого позивачем скриншоту екрана зі сторінки електронної пошти позивача Рознарядку №1 надіслано на електронну пошту відповідача, що вказана в Договорі, 06.10.2025.
Отже з урахуванням положень п. 4.2. Договору, строк поставки товару за Рознарядкою №1 сплив 21.10.2025.
Відповідно до Видаткової накладної від 10.10.2025 №457/СЧ/457, в межах передбаченого Договором строку відповідач поставив позивачу підшипник моторно-осьовий (ремонтний) креслення: №8ТХ.263.178-179 в кількості 25 шт на загальну суму 559 599 грн з ПДВ (22 383,96 грн/шт з ПДВ).
Суд враховує, що надана позивачем копія видаткової накладної підписана лише відповідачем. Водночас позивач у позовній заяві зазначає про поставку вказаного у видатковій накладній товару.
Відповідно до Акта вхідного контролю №120 від 16.10.2025 щодо підшипників моторно-осьових (ремонтних) креслення №8ТХ.263.178-179 у кількості 25 шт виявлені недоліки: наявність раковин на зовнішній та внутрішній поверхнях підшипників, тріщини в районі галтель. Приймання підшипників призупинено.
21.10.2025 позивач звернувся до відповідача з листом, в якому повідомив про виявлені недоліки та просив направити представника протягом 5-ти робочих днів за адресою (ТЧ-1) Локомотивне депо Львів-Захід: 79025, м. Львів, вул. Таллінська, 1 або надати згоду на складання Акту в односторонньому порядку.
Надсилання вказаного листа 21.10.2025 відповідачу на електронну адресу, що вказана в Договорі, підтверджується наданим позивачем скриншотом екрана зі сторінки електронної пошти позивача.
12.11.2025 складено Протокол випробувань (вимірювань) зразків продукції №761/1 від 12.11.2025.
Відповідно до Акта про фактичну якість і комплектність продукції №138 від 12.11.2025, складеного за участю представника постачальника, підшипник моторно-осьовий (ремонтний) креслення №8ТХ.263.178-179 в кількості 12 шт відповідає кресленню №8ТХ.263.178-179; на підшипниках моторно-осьових (ремонтних) креслення №8ТХ.263.178-179 в кількості 13 шт виявлені раковини на зовнішній та внутрішній поверхнях підшипників, тріщини в районі галтель та підлягають заміні. Приймання продукції призупинено.
З викладеного випливає, що за видатковою накладною від 10.10.2025 №457/СЧ/457 відповідачем позивачу поставлено 13 одиниць товару неналежної якості на загальну суму 290 991,48 грн (22 383,96 х 13). Тобто, відповідно до п. 2.8. Договору відповідач мав усунути недоліки, замінити товар у строк - 20 робочих днів з дня підписання акта від 12.11.2025, тобто до 10.12.2025 включно.
Позивач стверджує, що 17.11.2026 (з дотриманням встановленого у п. 2.8. Договору строку) постачальником проведена заміна підшипників в кількості 13 шт.
На підтвердження викладених обставин позивач надав суду експрес-накладну від 14.11.2025 №59001500427709 оператора поштового зв`язку "Нова Пошта", зі змісту якої випливає, що 14.11.2025 ТОВ "Елтра Україна" надіслало АТ "Українська залізниця" відправлення, фактичною вагою 300 кг, з плановим часом доставки 17.11.2025.
Інших доказів заміни товару відповідачем 17.11.2025 позивач суду не надав, водночас вказана обставина не заперечується відповідачем.
Відповідно до Акта вхідного контролю №150 від 12.12.2025 щодо підшипників моторно-осьових (ремонтних) креслення №8ТХ.263.178-179 у кількості 7 шт виявлені недоліки: наявність раковин на зовнішній та внутрішній поверхнях підшипників. 
Отже 6 одиниць товару виявлено належної якості, а 7 одиниць товару - неналежної.
12.12.2025 складено Протокол випробувань (вимірювань) зразків продукції №770.
22.12.2025, на виконання вимог п. 2.4. Договору, позивач звернувся до відповідача з листом, в якому повідомив про виявлені недоліки та просив направити представника протягом 5-ти робочих днів за адресою (ТЧ-1) Локомотивне депо Львів-Захід: 79025, м. Львів, вул. Таллінська, 1 або надати згоду на складання Акту в односторонньому порядку.
Надсилання вказаного листа 22.12.2025 відповідачу на електронну адресу, що вказана в Договорі, підтверджується наданим позивачем скриншотом екрана зі сторінки електронної пошти позивача.
Відповідно до Акта про фактичну якість і комплектність продукції №199 від 10.02.2026, складеного представника представниками позивача та представником громадськості, на підшипниках моторно-осьових (ремонтних) креслення №8ТХ.263.178-179 в кількості 7 шт виявлені раковини на зовнішній та внутрішній поверхнях підшипників та підлягають заміні. Приймання продукції призупинено.
Зі змісту вказаного Акта випливає, що його складено без участі представника постачальника.
Суд враховує, що, як встановлено вище, відповідно до п. 2.4. Договору при виявленні невідповідності кількості та/або якості, та/або комплектності, та/або асортименту Товару виклик представника Постачальника для участі у прийманні Товару та складання Акта про фактичну якість і комплектність продукції є обов`язковим.
Позивач у листі від 18.02.2026, адресованому відповідачу зазначає про відсутність відповіді на лист про направлення представника, проте сторонами у Договорі не врегульовано порядок приймання товару у випадку відсутності відповіді постачальника на виклик його представника.
При цьому згідно з п. 5.2. Договору, приймання Товару за якістю здійснюється у порядку, встановленому Інструкцією "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю", затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7.
Згідно з листом Міністерства економіки України від 17.11.2006 № 91-22/389 щодо чинності деяких нормативно-правових актів, прийнятих за часів СРСР, постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 № 1545-XII (1545-12) "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" передбачено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції (254к/96-ВР) і законам України. Ураховуючи, що на сьогодні законодавством України не врегульовано питання порядку приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю та якістю, на цей час на території України застосовуються Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю (va006400-65) та Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю (va007400-66), затверджені відповідно постановами Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6 та від 25.04.1966 № П-7 (v0007400-66).
Відповідно до п. 20 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю П-7 при неявці представника виробника (відправника) за викликом одержувача (покупця) в установлений термін і у випадках, коли виклик представника виробника (відправника) з іншого міста не є обов`язковим, перевірка якості продукції проводиться представником відповідної галузевої інспекції за якістю продукції, а перевірка якості товарів - експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції по якості.
За відсутності відповідної інспекції по якості або бюро товарних експертиз в місці знаходження одержувача (покупця), при відмові їх виділити представника або неявку його за викликом одержувача (покупця) перевірка проводиться: а) за участю компетентного представника іншого підприємства (організації), виділеного керівником чи заступником керівника цього підприємства (організації), або б) за участю компетентного представника громадськості підприємства-одержувача, призначеного керівником із числа осіб, затверджених рішенням фабричного, заводського чи місцевого комітету профспілки цього підприємства, або в) односторонньо підприємством-одержувачем, якщо виробник (відправник) дав згоду на односторонню прийомку продукції.
Як встановлено судом, Акт про фактичну якість і комплектність продукції від 10.02.2026 №199 складено, як це передбачено вказаною нормою, за участю представника громадськості.
Позивач звернувся до відповідача з листом від 18.02.2026, в якому повідомив, що 18.02.2026 службою організації та проведення закупівель отримано акт вхідного контролю від 10.02.2026 за №199 який проведений із залученням представника громадськості (відсутня відповідь на лист №НХ - 1/5128н від 23.12.2025) про виявлені при вхідному контролі недоліки продукції, а саме: із замінених 13 шт., які надійшли 17.11.2025 в ВП "Локомотивне депо Львів - Захід" (ТЧ-1), 79025, м. Львів, вул. Таллінська, 1, повторно забраковано підшипник моторно-осьовий (ремонтний) (кресленик: 8ТХ.263.178-179) в кількості 7 шт. - наявність раковин на зовнішній та внутрішній поверхнях підшипників.
Надсилання вказаного листа 18.02.2026 відповідачу на електронну адресу, що вказана в Договорі, підтверджується наданим позивачем скриншотом екрана зі сторінки електронної пошти позивача.
Як встановлено вище, відповідно до п. 2.8. Договору, строк усунення недоліків чи заміни товару - 13 одиниць був до 10.12.2025, 6 одиниць належної якості поставлено у такий строк. Водночас 7 одиниць виявились повторно неналежної якості, тобто відповідач не виконав свій обов`язок у строк до 10.12.2025 включно (20 робочих днів) щодо усунення недоліків товару у кількості 7 штук. У зв`язку з викладеним позивач нараховує пеню за період 11-31.12.2025, тобто до дати закінчення Договору.
Позивач звернувся до відповідача із Рознарядкою на поставку товару №2 від 20.11.2025, в якій просив поставити 20 шт. підшипників моторно-осьових (ремонтних) креслення: №8ТХ.263.178-179 на загальну суму 447 679,20 грн з ПДВ.
Відповідно до наданого позивачем скриншоту екрана зі сторінки електронної пошти позивача Рознарядку №2 надіслано на електронну пошту відповідача, що вказана в Договорі, 24.11.2025.
Отже з урахуванням положень п. 4.2. Договору, строк поставки товару за Рознарядкою №2 сплив 09.12.2025.
Проте позивач стверджує, що відповідач товар за Рознарядкою №2 не поставив.
Позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою від 13.01.2026 (про стягнення штрафу у розмірі 125 350,15 грн, пені у розмірі 13 139,38 грн).
Позивач стверджує, що відповідач наявну заборгованість не сплатив, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Розглядаючи спір суд враховує такі положення чинного законодавства.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. (ст. 655 ЦК України)
Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. (ч. 1 ст. 662 ЦК України)
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. (ст. 663 ЦК України)
Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. (ч. 1 ст. 664 ЦК України)
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. (ст. 611 ЦК України)
Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Вище суд встановив, що за видатковою накладною від 10.10.2025 №457/СЧ/457 відповідно до Рознарядки №1 відповідач позивачу поставив 13 одиниць товару неналежної якості на загальну суму 290 991,48 грн (22 383,96 х 13).
За поставку Товару неналежної якості, комплектності або асортименту, Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 20 (двадцять) % від вартості поставленого неякісного, некомплектного Товару та/або Товару неналежного асортименту, при цьому власними силами і засобами замінює неякісний, некомплектний Товар та/або Товар неналежного асортименту. (абз. 1 п. 9.3.2. Договору)
Так за поставку 13 одиниць товару позивач нарахував до стягнення з відповідача штраф у розмірі 58 198,30 грн: 290 991,48 х 20 %.
Дослідивши такий розрахунок суд встановив, що він є обґрунтованим та арифметично правильним.
Також суд вище встановив, що за видатковою накладною від 10.10.2025 №457/СЧ/457 та Рознарядкою №1, відповідно до п. 2.8. Договору строк усунення недоліків чи заміни товару - 7 одиниць на загальну суму 156 687,72 грн (22 383,96 х 7) сплив 10.12.2025, проте доказів заміни товару належної якості суду не надано (при цьому судом враховано, що 6 одиниць товару замінено у визначений Договором строк).
Відповідно до абз. 2 п. 9.3.2. Договору при порушенні строків усунення недоліків або заміни неякісного, некомплектного Товару та/або Товару неналежного асортименту, визначених п. 2.8 цього Договору, Постачальник сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 (нуль цілих, одна десята) % від вартості незаміненого у строк дефектного та/або неякісного, некомплектного Товару та/або Товару неналежного асортименту, яка нараховується за кожен день прострочення до дати виконання Постачальником зобов`язання або до останнього дня строку дії цього Договору (якщо Постачальник не виконав і не підтвердив намір виконати своє зобов`язання, визначене п. 2.8 цього Договору, яке виникло під час дії цього Договору). При цьому Постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань здійснити заміну дефектного та/або неякісного, некомплектного Товару та/або Товару неналежного асортименту, якщо про інше його не попередив письмово Покупець.
На підставі вказаного пункту Договору позивач заявив до стягнення з відповідача 3 290,44 грн пені у розмірі 0,1 % від вартості незаміненого у строк товару - 156 687,72 грн за період який складається з 21 дня, тобто починаючи з 11.12.2025 до 31.12.2025, тобто до дати закінчення строку дії Договору, як це узгоджено сторонами у п. 9.3.2. Договору.
Оскільки доказів заміни товару належної якості суду не надано, суд доходить висновку, що позивачем правомірно здійснено нарахування пені на підставі п. 9.3.2. Договору щодо непоставки товару належної якості кількістю 7 штук у розмірі 3 290,44 грн (156 687,72 грн х 0,1% х 21 день).
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 67 151,88 грн штрафу та 9 848,94 грн пені за непоставку товару за Рознарядкою №2 суд зазначає таке.
Строк поставки відповідачем позивачу товару за Рознарядкою №2 від 20.11.2025 - 20 шт. підшипників моторно-осьових (ремонтних) креслення: №8ТХ.263.178-179 на загальну суму 447 679,20 грн з ПДВ, як встановлено судом вище сплив 09.12.2025.
Доказів поставки товару за Рознарядкою №2 відповідач суду не надав.
При порушенні строків поставки Постачальник оплачує Покупцю штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості непоставленого в строк Товару на умовах, передбачених п. 4.2 цього Договору, а за прострочення понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1 (нуль цілих, одна десята) % від вартості непоставленого в строк Товару, яка нараховується за кожен день прострочення до дати виконання Постачальником зобов`язання щодо поставки Товару або до останнього дня строку дії цього Договору (якщо Постачальник не виконав і не підтвердив намір виконати своє зобов`язання щодо поставки, яке виникло під час дії цього Договору). При цьому Постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань поставити Товар, якщо про інше його не попередив письмово Покупець. (п. 9.3.1. Договору)
Дослідивши розрахунок штрафу, здійснений позивачем, суд встановив, що позивач обґрунтовано нараховує його в сумі 67 151,85 грн, що становить 15 % від вартості непоставленого товару за Рознарядкою №2 на суму 447 679,20 грн.
За розрахунком суду, розмір штрафу становить 67 151,88 грн (447 679,20 х 15%) водночас, не виходячи за межі позовних вимог, суд вважає обґрунтованою заявлену позивачем суму - 67 151,85 грн.
Також позивач здійснив нарахування пені за прострочення поставки товару понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів за Рознарядкою №2 за 22 календарні дні, що починаючи з першого дня прострочення - 10.12.2025 становить період нарахування по 31.12.2025 (тобто до закінчення строку дії Договору 31.12.2025), як це передбачено п. 9.3.1. Договору на суму боргу 447 679,20 грн в розмірі 0,1 % від вартості непоставленого в строк товару, що становить 9 848,94 грн.
Суд дійшов висновку, що здійснений позивачем розрахунок є обґрунтованим та арифметично правильним.
Щодо заперечень відповідача про нарахування пені за невиконання відповідачем негрошового зобов`язання у зв`язку зі скасуванням Господарського кодексу України суд зазначає таке.
Як встановлено судом вище, відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
З викладеного випливає, що Цивільним кодексом України передбачено можливість стягнення пені лише у випадку невиконання / несвоєчасного виконання саме грошового зобов`язання.
Водночас відповідно до ч. 2 ст. 9 ЦК України, законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України, тут і далі в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент укладення Договору), штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). (ч. 4 ст. 231 ГК України)
Верховний Суд у постанові від 17.10.2019 у справі № 912/3237/18 дійшов висновку, що тлумачення норми ч. 4 ст. 231 ГК України дозволяє констатувати, що на основі норм господарського законодавства штрафні санкції можуть бути застосовані для забезпечення будь-якого зобов`язання, оскільки вона відноситься до штрафних санкцій.
Таким чином застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій, передбачених ч. 4 ст. 231 ГК України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладанні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки невиконання грошового зобов`язання.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 19.09.2019 у справі №904/5770/18.
З викладеного випливає, що на момент чинності ГК України сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не були позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення негрошового зобов`язання у відсотках до суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення та звернутися з вимогою про її стягнення у зв`язку з простроченням зобов`язання.
Така позиція є сталою та послідовною у практиці Вищого господарського суду України, Верховного Суду України та Верховного Суду.
Водночас суд зауважує, що з 28.08.2025 введено в дію Закон України № 4196-IX "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб", який визначає правові та організаційні засади діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб. Одним із наслідків введення в дію вказаного Закону стало те, що згідно зі ст. 17 зазначеного Закону з 28.08.2025 втратив чинність ГК України.
Таким чином із втратою чинності ГК України, нормами чинного законодавства не передбачено можливості здійснювати нарахування пені за невиконання чи несвоєчасне виконання негрошового зобов`язання. Нормою ст. 549 ЦК України, як встановлено вище, передбачено лише можливість нарахування штрафу та пені за невиконання грошового зобов`язання.
Щодо можливості застосування норми ч. 4 ст. 231 ГК України до спірних правовідносин сторін, суд зауважує, що відповідно до ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Зовнішнім виразом зміни правового регулювання суспільних відносин є процес втрати чинності одними нормами та/або набуття чинності іншими.
Так при набранні чинності новою нормою права передбачається розповсюдження дії цієї норми на майбутні права і обов`язки, а також на правові наслідки, які хоча й випливають із юридичних фактів, що виникли під час чинності попередньої норми права, проте настають після набрання чинності новою нормою права.
Водночас зміна правових норм і врегульованих ними суспільних відносин не завжди збігаються. У певних випадках після скасування нормативного акта має місце його застосування компетентними органами до тих відносин, які виникли до втрати ним чинності та продовжують існувати у подальшому. Такі правовідносини є триваючими. При цьому триваючі правовідносини повинні виникнути під час дії норми права, що їх регулює, та існувати після втрати нею чинності.
Отже за загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (такі висновки щодо застосування норм права викладено в постанові Верховного Суду від 28.10.2025 у справі №920/51/23).
З огляду на те, що дія нормативно-правового акту поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності, що є однією з гарантій правової стабільності, враховуючи, що договір та, як наслідок, відповідні цивільні права і обов`язки сторін виникли до втрати чинності Господарським кодексом України, до спірних правовідносин сторін із нарахування пені за порушення негрошового зобов`язання слід застосовувати положення ч. 4 ст. 231 ГК України.
Отже суд доходить висновку, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача 58 198,30 грн штрафу та 3 290,44 грн пені на підставі п. 9.3.2. Договору за поставку товару неналежної якості, 67 151,85 грн штрафу та 9 848,94 грн пені на підставі п. 9.3.1. Договору за порушення строків поставки товару (фактично за непоставку товару).
Відповідач заявив клопотання про зменшення розміру штрафу та пені на 60 %.
В обґрунтування заявленого клопотання відповідач зазначає, що з огляду на фактичні обставини цієї справи, стягнення з відповідача штрафних санкцій у заявленому позивачем розмірі буде несправедливим та порушуватиме принцип пропорційності (ст. 15 ГПК України), суворо каратиме (а не стимулюватиме) відповідача, а також стане джерелом невиправданого збагачення позивача (враховуючи відсутність завданих позивачу збитків та множинність аналогічних судових справ (в яких позивач, не зазнавши будь-яких збитків та будучи монополістом у наданні відповідних послуг (у сфері залізничного транспорту), так само просить суд стягнути на свою користь із відповідачів значні штрафні санкції)), що суперечитиме меті цивільно-договірної відповідальності, та одній з основних засад цивільного законодавства - засаді справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).
Підставами для зменшення розміру заявлених позивачем до стягнення у цій справі штрафу та пені, за твердженням відповідача, зокрема, слугують: відсутність завданих позивачу збитків, монопольне становище позивача у наданні відповідних послуг (у сфері залізничного транспорту), неспівмірність порушеного зобов`язання (негрошове зобов`язання) розміру стягуваних штрафу / пені (грошове зобов`язання), поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем основного зобов`язання (часті перебої в електропостачанні, повітряні тривоги через загрозу обстрілів, атаки БЛА, відсутність умислу на порушення строків), часткове виконання відповідачем Договору, які мають місце у спірних відносинах.
Застосування до відповідача штрафних санкцій у розмірі, заявленому позивачем у цій справі, не може відповідати критеріям розумності та справедливості, оскільки стягнення з боржника штрафних санкцій спрямоване на дотримання договірної дисципліни і має компенсаційний характер, попри те не може бути джерелом збагачення кредитора.
Заявлені позивачем до стягнення у цій справі суми штрафу (пені) є неспівмірними, адже фактично наслідки невиконання відповідачем зобов`язання вочевидь більш вигідні для позивача, ніж належне виконання такого зобов`язання відповідачем (так, за недоведених позивачем завданих йому збитків, у спірних відносинах позивач намагається стягнути з відповідача значні грошові кошти за порушення негрошового зобов`язання).
Поставка товару за Договором здійснювалася відповідачем без умов попередньої оплати, що, за твердженням позивача, підтверджує відсутність у позивача будь-яких ризиків втрати коштів. Ця обставина також свідчить про відсутність істотного порушення майнових інтересів позивача, що має враховуватись при забезпеченні справедливого співвідношення між порушенням та розміром відповідальності.
До того ж матеріали цієї справи не містять доказів того, що поставка відповідачем товару з порушенням строку (рівно як порушення строку заміни неякісного товару) призвела до зупинення діяльності чи виробництва позивача або спричинила будь-які інші негативні наслідки у його взаємовідносинах з контрагентами.
За таких умов, очевидно, що стягнення з відповідача штрафних санкцій у заявленому позивачем обсязі не відповідатиме засадам пропорційності, добросовісності та розумності, а також призведе до надмірного фінансового тягаря на відповідача, особливо з огляду на надзвичайні умови здійснення господарської діяльності в період запровадженого в Україні воєнного стану.
Позивач не надав заперечень щодо заявленого відповідачем клопотання.
Вирішуючи питання щодо можливості зменшення штрафних санкцій суд враховує таке.
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. (п. 6 ст. 3 ЦК України)
Тлумачення, як статті 3 ЦК України загалом, так і п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад.
Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20).
З урахуванням того, що норми цивільного законодавства мають застосовуватися із врахуванням добросовісності, то принцип доброї совісті не може бути обмежений певною сферою (такі висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2023 у справі № 463/13099/21, у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2024 у справі № 567/3/22, у постанові Верховного Суду в складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.09.2024 у справі № 466/3398/21).
Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. (ч. 3 ст. 13 ЦК України)
Добросовісність є однією з основоположних засад цивільного законодавства та імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин. (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України)
Добросовісність - це відповідність дій учасників правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Керуючись таким критерієм як "добросовісність", який належать до фундаментальних засад цивільного права (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), суд не може тлумачити або застосовувати його формально. Добросовісність має оцінюватися з урахуванням усіх обставин справи, відповідно до вимог ст. 86 ГПК України.
Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.
Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.
З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.
Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені ст. 549-552 ЦК України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило ч. 3 ст. 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (ч. 1 ст. 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.
Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності в цивільному праві.
Водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.
Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Застосоване у ст. 551 ЦК України словосполучення "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення (постанови Верховного Суду від 10.11.2022 в справі № 910/15705/21, від 01.02.2023 в справі № 914/3203/21, від 22.05.2024 в справі № 911/95/20, від 18.12.2024 в справі № 921/320/24). При цьому розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі; тому, з метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена права компенсації своїх майнових втрат; такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків; такими правилами є правила про неустойку, передбачені ст. 549-552 ЦК України.
Отже питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до ст. 86, 210 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу; на встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин; умови конкретних правовідносин; наявність/відсутність наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення такої дії. Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема від 05.09.2023 в справі № 907/583/22, від 28.11.2023 в справі № 916/1504/22, від 03.12.2024 в справі № 904/872/24, від 03.12.2024 в справі № 909/321/24.
За висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 28.11.2023 у справі 916/1504/22 - зменшення неустойки (штрафу, пені) є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.
Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 зазначив, що чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір; і обставини (їх сукупність), що є підставою для зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень, зокрема, ч. 3 ст. 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду.
Отже висновки Верховного Суду щодо застосування ст. 551 ЦК України є усталеними та загальними (універсальними) для правовідносин про стягнення неустойки, однак результат їх застосування може бути різним (наявність або відсутність підстав для зменшення неустойки) у залежності від тих фактичних обставин, які будуть встановлені судом у кожній конкретній справі.
Норма ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачає дві умови для зменшення розміру неустойки, а саме: (1) якщо він значно перевищує розмір збитків, (2) наявність інших обставин, які мають істотне значення.
Тлумачення ч. 3 ст. 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них (постанова Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 367/7401/14-ц).
При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.
Зі змісту викладеного випливає, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. Тлумачення вказаних норм свідчить, що закон не передбачає вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.
Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013, наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
При цьому слід враховувати, що правила ст. 551 ЦК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником. Неустойка не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Зазначені норми законодавства ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків. Зменшення суми неустойки є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.
Дослідивши матеріали справи суд встановив, що сума штрафних санкцій становить більше ніж третину від суми частково поставленого товару та становить 22 % від вартості непоставленого товару, який не сплачений позивачем, що є неспівмірним, несправедливим розміром штрафних санкцій, що порушує баланс господарських взаємовідносин та вказує на мету покупця отримати необґрунтоване збагачення за рахунок постачальника. Окрім того, позивач не надав суду докази заподіяння йому збитків діями постачальника через часткову непоставку товару. Разом із тим, слід врахувати, що аванс постачальник від покупця не отримував, жодних грошових зобов`язань не порушив, чужими коштами не користувався.
Суд враховує, що здійснюючи підприємницьку діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики, як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов`язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення. В той же час, умови Договору мають відображати дійсну правову природу відповідальності, забезпечуючи реальне виконання зобов`язання без покладення на сторону непомірного фінансового тягаря, який не відповідає ні ступеню порушення, ні співмірності завданим збиткам.
Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені ст. 551 ЦК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. (пункт 88 постанови Верховного Суду від 02.03.2023 у справі № 905/1409/21)
До таких правових висновків дійшов Верховний Суд також у постанові від 29.05.2023 у справі № 904/907/22 при з`ясуванні можливості зменшення штрафу за прострочення доставки вантажу, що покладений на АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" і дійшов висновку щодо можливості зменшення таких штрафних санкцій на 50 %.
Отже, досліджені обставини суд вважає об`єктивними підставами для зменшення розміру штрафних санкцій з огляду на відсутність існування збитків, що завдані позивачеві та враховуючи інтереси відповідача.
Як встановлено судом вище, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача 58 198,30 грн штрафу та 3290,44 грн пені на підставі п. 9.3.2. Договору за поставку товару неналежної якості, 67 151,85 грн штрафу та 9 848,94 грн пені на підставі п. 9.3.1. Договору за порушення строків поставки товару, що загалом становить 138 489,53 грн.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір визнаних судом обґрунтованими штрафних санкцій на 50%, тобто на суму 69 244,77 грн на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, з яких: 62 675,08 грн штрафу та 6 569,69 грн пені.
Підсумовуючи викладене суд задовольняє позов частково на суму 69 244,77 грн на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, з яких: 62 675,08 грн штрафу та 6 569,69 грн пені.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 129, ч. 9 ст. 129 ГПК України, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судовий збір за подання позову за вимогами, визнаними судом обґрунтованими, покладається на відповідача.
Керуючись ст. 74, 76-77, 129, 233, 236-241, 247-252, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтра Україна" (ідентифікаційний код 42543695, вул. Коробейника, 1, м. Сміла, Черкаський р-н, Черкаська обл., 20705) на користь Акціонерного товариства "Укрзалізниця" (ідентифікаційний код 40075815, вул. Єжи Ґедройця, 5, м. Київ, 03150), від імені якої діє регіональна філія "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40081195, вул. Гоголя, буд. 1, м. Львів, 79007, п/р № НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк") штраф в розмірі 62 675,08 грн та пеню в розмірі 6 569,69 грн, а також 3 328,00 грн витрат зі сплати судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
В решті позову відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати сторонам за допомогою системи "Електронний суд".

Суддя Зоя ЗАРІЧАНСЬКА