Справа № 694/270/26 
Провадження №1-кп/694/137/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2026 року м. Звенигородка 
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12025250360001083 про обвинувачення 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Трибохівка Летичівського району Хмельницької області, громадянина України, з початковою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, 
з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представників потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
Приблизно о 17 год. 00 хв. 06.09.2025 року ОСОБА_3 , перебуваючи в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_9 , після спільного вживання алкогольних напоїв та обопільних образ, діючи умисно, протиправно та цілеспрямовано, реалізуючи свій умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій та передбачаючи їх наслідки, перебуваючи в положенні стоячи, наніс один удар стільцем по голові ОСОБА_9 та один удар правою ногою в грудну клітку останньому. Після отриманих ударів ОСОБА_9 впав на підлогу, а ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел, наніс приблизно три удари ногою по голові ОСОБА_9 .
Згідно з висновком експерта №05-9-02/212 від 09.09.2025 року у потерпілого ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливу під м`яку мозкову оболонку головного мозку, перелому кісток черепа, крововиливу в лівий скроневий м`яз, садна на лобі, синців на обличчі, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, від яких настала смерть потерпілого. 
Своїми протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України – умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в заподіянні потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень визнав, однак зазначив, що не мав наміру вбивати останнього та дуже шкодує, що той помер. Дав показання про те, що з потерпілим ОСОБА_10 вони були знайомі приблизно 15 років та перебували в дружніх стосунках. В один з днів на початку осені 2025 року він зустрівся з ОСОБА_11 , щоб разом нарвати бузини, здати її та отримати кошти. По дорозі вони зустріли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які запропонували їм випити алкоголю. Вони погодились та стали всі разом випивати на березі річки. ОСОБА_14 та ОСОБА_15 при цьому постійно сварились між собою. Потім вони всі разом пішли до будинку, де проживав ОСОБА_14 , та продовжили там вживати алкогольні напої. Жура вже був п`яний та став поводити себе агресивно. Спочатку ОСОБА_14 хотів вдарити ОСОБА_16 палицею, але він заступився та намагався забрати у нього палицю. Тоді ОСОБА_14 став душити його за горло та

повалив на підлогу. Коли ОСОБА_14 був зверху на ньому, то він вдарив потерпілого пару разів кулаком правої руки в обличчя. Від цих ударів крові не було. Вони боролися на підлозі та коли він перевернув ОСОБА_17 на спину, то три рази вдарив його головою об підлогу. Потім він вирвався від ОСОБА_18 та вже положенні стоячи вдарив потерпілого пару разів ногою по тулубу. Коли ОСОБА_14 падав, то ще вдарявся головою об шафу. Потім ОСОБА_14 заспокоївся та вони продовжили випивати. Після цього ОСОБА_14 ліг спати на матрац, який лежав на підлозі. Вони з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ще трохи посиділи і теж лягли спати. Коли прокинулись та подивились на ОСОБА_17 , то він наче дихав. Він його щось запитав, але ОСОБА_14 не відповів. Крові на обличчі у ОСОБА_18 не було. Стверджує, що табуретом ОСОБА_17 не бив та ніхто з присутніх також цього не робив. Про те, що ОСОБА_14 помер він дізнався від працівників поліції. Разом з тим, на уточнююче запитання головуючого ОСОБА_19 відповів, що коли вони прокинулись, то ОСОБА_14 був холодний. Вони злякалися, а тому не викликали швидку, а пішли всі разом з будинку. Він хотів повідомити в поліцію про те, що сталося, але у відділі поліції йому не відчинили двері.
Крім часткового визнання ОСОБА_3 своєї вини у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується наступними доказами: 
- показаннями свідка ОСОБА_20 про те, що у вересні 2025 року вони з ОСОБА_21 сиділи на березі річки. До них підійшли ОСОБА_22 і ОСОБА_11 та запитали, де можна нарвати бузини. Вони всі разом стали випивати горілку на березі, де між нею та ОСОБА_10 стався конфлікт, а ОСОБА_19 заступився за неї. Між ОСОБА_19 та ОСОБА_10 особистого конфлікту не було. Потім вони купили ще горілки та пішли до будинку, в якому проживав ОСОБА_14 , де всі разом продовжили випивати. Між нею та ОСОБА_10 знову виник конфлікт та ОСОБА_14 схопив її за волосся, вирвавши пучок з голови. Також ОСОБА_14 бив її долонями. ОСОБА_19 та ОСОБА_16 стали її захищати. Жура хотів вдарити ОСОБА_16 палицею, але ОСОБА_19 вихватив її з рук ОСОБА_23 намагався вдарити ОСОБА_19 та між ними виникло «борюкання». В ході боротьби ОСОБА_19 схопив табуретку та вдарив ОСОБА_17 один раз по голові, а також пару разів ногою в область грудей. Крові на обличчі у ОСОБА_18 не було видно. Вони з ОСОБА_16 відтягли ОСОБА_19 і він більше не бив ОСОБА_17 . Жура заспокоївся, сів на стілець та вони ще пару разів випили по чарці. Потім ОСОБА_14 ліг на матрац, ще трохи по матюкався і заснув. Вони теж полягали спати, а коли прокинулись, то пішли з будинку. Перед тим, як піти, вона підходила до ОСОБА_18 та дивилась на нього. Він лежав та сопів. Вони подумали, що ОСОБА_14 спить та пішли. Через деякий час до неї приїхали працівники поліції та повідомили, що ОСОБА_14 помер;
- показаннями свідка ОСОБА_24 про те, що в кінці літа 2025 року вони зустрілись з ОСОБА_19 та пішли збирати бузину. По дорозі зустріли ОСОБА_12 та ОСОБА_25 , купили горілки та пішли випивати на берег річки. Коли сиділи на березі, то ОСОБА_14 кидався битися до ОСОБА_15 . Потім вони всі разом пішли до будинку, де проживав ОСОБА_26 будинку вони ще випили горілки та ОСОБА_14 став кричати, щоб віддали його військову форму. При цьому він взяв палицю та почав її бити. Вдарив 3-4 рази по ногах та один раз по барсетці, внаслідок чого розбив мобільний телефон. Свідок вибігла надвір, ОСОБА_14 за нею, а за ними ОСОБА_19 , який став забирати палицю та заспокоювати ОСОБА_17 . Потім вони зайшли до хати та продовжили випивати. Тоді у ОСОБА_18 виник словесний конфлікт з ОСОБА_15 , в ході якого він взяв її за волосся та стягнув зі стільця, а також бив ногами. ОСОБА_19 почав заступатися за ОСОБА_15 . ОСОБА_14 заштовхав ОСОБА_19 за грубу, звалив його та, сівши зверху на ньому, став душити за шию. Потім ОСОБА_19 вирвався та став бити ногами і руками ОСОБА_17 по тулубу. Свідок попросила ОСОБА_19 зупинитись та він перестав бити ОСОБА_17 . Тримаючи ОСОБА_17 руками, ОСОБА_19 посадив його на стілець. Потім ОСОБА_14 встав, ліг на матрац та заснув. Вони ще продовжили випивати, а ОСОБА_14 через деякий час знову встав та ще випивав з ними. Потім вони всі полягали спати. Коли прокинулись, то ОСОБА_14 хропів та був ще теплий. Вони залишили його та пішли з будинку;
- даними рапорта начальника СВ Звенигородського РВП ОСОБА_27 від 08.09.2025 року про те, що о 14 год. 46 хв. 08.09.2025 року надійшло повідомлення зі служби 102, що за адресою: м. Звенигородка, вул. Івана Сошенка, 48 на підлозі виявили без ознак життя ОСОБА_9 ;

- даними витягу з ЄРДР про те, що 08.09.2025 року за №12025250360001083 було внесено відомості про заподіяння ОСОБА_3 . 06.09.2025 року смерті ОСОБА_9 внаслідок нанесення тілесних ушкоджень на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 115 КК України;
- даними протоколу огляду місця події від 08.09.2025 року з фото таблицею до нього, в ході якого було оглянуто домоволодіння по АДРЕСА_2 , а саме: квартиру АДРЕСА_3 вказаного будинку, в якій на підлозі виявлено труп чоловічої статі з тілесними ушкодженнями та сліди речовини бурого кольору. Також в ході огляду було виявлено та вилучено змиви з поверхонь, жмут волосся з руки трупа, зрізи нігтів та волосся трупа, відбитки пальців трупа, банківську картку, мобільний телефон, дерев`яну табуретку та недопалки цигарок;
- відеозаписом до протоколу огляду місця події від 08.09.2025 року, який було переглянуто в судовому засіданні, на якому детально зафіксовано дану слідчу дію;
- даними протоколу слідчого експерименту від 09.09.2025 року з участю свідка ОСОБА_20 , в ході якого свідок ОСОБА_20 повідомила, що вона з ОСОБА_10 , ОСОБА_19 та ОСОБА_16 вживали алкогольні напої за місцем проживання ОСОБА_18 в будинку АДРЕСА_2 . В ході конфлікту, який виник між ОСОБА_19 та ОСОБА_10 , ОСОБА_19 взяв табурет та вдарив пласкою частиною ОСОБА_17 по голові. Після цього ОСОБА_19 наніс ще один удар ногою в грудну клітку ОСОБА_18 . Від удару ОСОБА_14 впав та ОСОБА_19 наніс йому ще приблизно три удари в область голови. Вони з ОСОБА_16 заспокоїли хлопців та лягли відпочивати. Потім її розбудила ОСОБА_16 та повідомила, що з ОСОБА_10 погано. Підійшовши до ОСОБА_18 вона побачила кров на обличчі. Він лежав на матраці та дихав. ОСОБА_28 у нього був та він схоже спав. Вони вирішили залишити будинок, оскільки боялись проблем через побиття ОСОБА_18 . Про смерть ОСОБА_18 дізналась від знайомих;
- відеозаписом слідчого експерименту від 09.09.2025 року зі свідком ОСОБА_20 , який було переглянуто в судовому засіданні, на якому детально зафіксовано дану слідчу дію; 
- даними протоколу слідчого експерименту від 25.09.2025 року з участю підозрюваного ОСОБА_3 , в ході якого підозрюваний повідомив, що 06.09.2025 року разом з потерпілим ОСОБА_10 та двома жінками знаходився за місцем проживання потерпілого, де розпивали алкогольні напої. Жура почав чіплятися до жінок та ОСОБА_19 заступився за них. В ході конфлікту ОСОБА_19 кілька разів вдарив Журу кулаком в голову, внаслідок чого потерпілий впав на підлогу;
- даними відеозапису до протоколу слідчого експерименту від 25.09.2025 року з участю підозрюваного ОСОБА_3 , який було переглянуто в судовому засіданні, на якому детально зафіксовано дану слідчу дію;
- даними протоколу отримання зразків для експертизи від 10.09.2025 року, згідно з яким у ОСОБА_3 було відібрано біологічні зразки букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи;
- даними лікарського свідоцтва про смерть №212 від 09.09.2025 року, згідно з яким смерть ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала внаслідок травматичного субарахноїдального крововиливу, закритого перелому кісток черепа;
- даними висновку експерта №05-9-02/212 від 08.09.2025 року про те, що причиною смерті ОСОБА_9 є закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливу під м`яку мозкову оболонку головного мозку, перелом кісток черепа. Виходячи з вираженості трупних явищ, смерть настала більше 48 годин до дослідження трупа в морзі. Тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливу під м`яку мозкову оболонку головного мозку, перелом кісток черепа, крововилив в м`які покрови голови з внутрішнього боку, крововилив в лівий скроневий м`яз, садно на лобі, синці на обличчі виникли внаслідок дії твердих тупих предметів (предмета) чи при ударі об такі предмети. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в кількості 4,24 проміле, що відносно живих осіб відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння. Виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_9 не могли виникнути при однократному падінні з висоти власного зросту, стоячи на даній площині;

- даними висновку експерта № СЕ-19-25/55803-БД від 16.01.2026 року про те, що у піднігтьовому вмісті наданих на дослідження зрізів нігтьових пластин з рук потерпілого ОСОБА_9 виявлено кров людини та клітини з ядрами і встановлено їх генетичні ознаки. Генетичні ознаки крові і клітин, виявлених у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з рук потерпілого ОСОБА_9 є змішаними, збігаються між собою та містять генетичні ознаки двох осіб, а саме: зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_3 та невстановленої особи чоловічої генетичної статі;
- даними висновку судово-психіатричної експертизи № 668 від 29.10.2025 року про те, що ОСОБА_3 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час виявляв (виявляє) ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності та запійною формою вживання, що не позбавляло (не позбавляє) його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними на вказаний період часу. ОСОБА_3 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;
- даними висновку експерта №05-9-02/212-2 від 05.01.2026 року, згідно з яким виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_9 не могли виникнути при тих обставинах та механізмі, які вказаних в протоколі слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 . Виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_9 могли виникнути при тих обставинах та механізмі, які вказані в протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_20 .
Вищевказані докази, на думку суду, є належними, допустимими та достатніми для визнання винуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - заподіянні потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого.
При цьому суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_24 про те, що ОСОБА_19 не бив ОСОБА_17 табуретом по голові та про те, що під час допиту вона «з переляку» сказала слідчому, що ОСОБА_19 вдарив ОСОБА_17 табуреткою по голові, хоча насправді такого не було. Такі покази суд розцінює як намагання свідка применшити вину обвинуваченого, оскільки вони не узгоджують з іншими доказами у справі та суперечать висновку експерта про механізм заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому. 
Судом було прийняте рішення про зміну обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України, пред`явленого стороною обвинувачення ОСОБА_3 , оскільки в ході судового розгляду таке обвинувачення не знайшло свого підтвердження поза розумним сумнівом.
Так, відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК України), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю. Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має. 
В ході судового розгляду даного кримінального провадження судом було досліджено докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу обвинуваченого та встановлено, що між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_9 існували тривалі та дружні стосунки. Конфлікт між ними виник раптово, а його причиною стала протиправна поведінка потерпілого по відношенню до ОСОБА_11 та ОСОБА_29 , а не самого ОСОБА_3 , який намагався захистити жінок. Суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_3 один раз вдарив потерпілого ОСОБА_9 табуреткою по голові та кілька

разів кулаком в голову, внаслідок чого заподіяв йому тяжке тілесне ушкодження, однак вважає, що настання смерті потерпілого не охоплювалось умислом обвинуваченого, а характеризується необережністю. До таких висновків суд дійшов виходячи із знаряддя злочину – підручний предмет, а не заздалегідь приготована холодна чи вогнепальна зброя, кількості тілесних ушкоджень – удар твердим тупим предметом (табуретом) згідно зібраних доказів було здійснено один раз, причини припинення злочинних дій – ОСОБА_3 припинив заподіювати тілесні ушкодження після припинення протиправних дій ОСОБА_9 , поведінку винного і потерпілого, що передувала події – між потерпілим та обвинуваченим не було особистого конфлікту, а тому у ОСОБА_3 не було мотиву для вбивства потерпілого. Тривалі приятельські стосунки потерпілого та обвинуваченого, а також втеча обвинуваченого з місця події не одразу після заподіяння тілесних ушкоджень, а вже через певний час, коли він зрозумів, що ОСОБА_9 ймовірно не живий, свідчить про те, що умислу, як прямого так і не прямого на заподіяння смерті у ОСОБА_3 не було.
Крім того, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_30 повідомив, що після заподіяння ОСОБА_31 удару по голові табуретом він ще певний час міг вчиняти активні дії, оскільки ступінь його алкогольного сп`яніння спричиняв ефект знеболення та він міг не відчувати сильного болю. Травма черепа була закритою, а смерть потерпілого настала поступово від набряку головного мозку. 
Таким чином, суд дійшов до переконання, що обвинувачений ОСОБА_3 не мав умислу (прямого чи непрямого) на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 , про що також неодноразово наголошував захисник ОСОБА_8 , а тому дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України – як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки обвинувачений в ході всього судового розгляду неодноразово повідомляв, що дуже шкодує про те, що сталось та щиро розкаюється.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. 
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який ніде не працює, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 121 КК України, за якою визнає його винуватим, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлявся. 
Відповідно до вимог ст. 124 КПК України, судові витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Таким чином, витрати на залучення експертів для проведення судових молекулярно-генетичних експертиз за висновком № СЕ-19-25/55807-БД від 15.01.2026 в сумі 7 641,28 грн.; за висновком № СЕ-19-25/55805-БД від 16.01.2026 в сумі 12 545,08 грн.; за висновком № СЕ-19-25/55803-БД від 16.01.2026 в сумі 3900,75 грн.; та за висновком № СЕ-19-25/55801-БД від 16.01.2026 в сумі 17614,91 грн., а всього в сумі 41702 грн. 02 коп. необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.
У зв`язку з призначенням покарання у виді позбавлення волі запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою слід залишити в силі до набрання вироком законної сили. 
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт майна, що був накладений ухвалою слідчого судді від 11.09.2025 року необхідно скасувати.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України, суд 

у х в а л и в:
визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді семи років шести місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Речові докази, а саме: банківську картку № НОМЕР_1 , що поміщена до паперового конверта НПУ, та мобільний телефон марки «Samsung», IMEI: НОМЕР_2 із сім-карткою мобільного оператора «Київстар», що поміщені до паперового конверта НПУ після набрання вироком законної сили повернути законним володільцям, а у випадку їх відсутності – знищити. 
Решту речових доказів, які передані до камери зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, а саме: змив із зовнішньої поверхні ручки вхідних дверей, змив із внутрішньої поверхні ручки вхідних дверей, змиви з обох рук трупа, що поміщені до сейф-пакета № 6133766; жмут волосся зі столу, який знаходився в коридорі, що поміщено до паперового конверта НПУ; жмут волосся з руки трупа, що поміщено до паперового конверта НПУ; жмут волосся з матрацу біля ноги трупа, що поміщено до паперового конверта НПУ; зрізи нігтів з обох рук трупа, що поміщені до сейф-пакета №6133591; зрізи волосся з п`яти ділянок голови трупа, що поміщено до паперового конверта НПУ; відрізки з відтисками пальців рук та долонь трупа, що поміщено до паперового конверта НПУ; змив речовини бурого кольору з підлоги, що поміщено до паперового конверта НПУ; змив речовини бурого кольору, що поміщено до паперового конверта НПУ; шматок ганчірки жовтого кольору, шматок паперу з плямами речовини бурого кольору, шматок матерії синього кольору з плямами речовини бурого кольору, що поміщені до паперового конверта НПУ; недопалок цигарки «Мальборо» з груби, що поміщено до сейф-пакета № 6133764; 7 недопалків з попільниці, що поміщено до сейф-пакета № 6133765; дерев`яну табуретку, що поміщена до сейф-пакета № 2056933; 5 пляшок з кімнати, а саме: дві пляшки з написом «Coca-Cola», пляшку з написом «Lipton», пляшку з написом «Немирівська», пляшку з написом «Квас Тарас», що поміщені до сейф-пакета № QYH 0004790, зразок букального епітелію ОСОБА_32 , поміщений до сейф-пакета № 6135940, зразок крові потерпілого, поміщений до сейф-пакета №5450843 - після набрання вироком законної сили знищити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судових експертиз в сумі 41702 (сорок одна тисяча сімсот дві гривні) грн. 02 коп.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 11.09.2025 року – скасувати.
Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування у вигляді тримання під вартою, залишити в силі до набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання попереднє ув`язнення ОСОБА_3 з 10 вересня 2025 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1