Номер провадження: 22-ц/813/5113/26 
Справа № 492/1550/25
Головуючий у першій інстанції Варгаракі С. М.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2026 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення та розміру аліментів, на рішення Арцизького районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Варгаракі С.М. 20 січня 2026 року у м. Арциз Одеської області, -

встановила:

У жовтні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції із позовом до відповідача про зміну способу стягнення та розміру аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позов обґрунтований тим, що з 2013 року по листопад 2020 року ОСОБА_2 проживала спільно з ОСОБА_1 та у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом Арцизького районного суду Одеської області від 19 червня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 11 червня 2019 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . На теперішній час дитина мешкає з позивачкою, з часу видачі судового наказу збільшилася вартість комунальних послуг, продуктів харчування, ліків та інших необхідних для існування товарів, збільшилась сума прожиткового мінімуму та мінімальна заробітна плата. Аліментів, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання дитини. На даний час неповнолітня дитина навчається у загальноосвітньому закладі, а тому потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Відповідач перебуває на військовій службі у військової частині НОМЕР_1 , тому позивачка просила стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 
Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 20 січня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено.
Змінено розмір аліментів, встановлений судовим наказом Арцизького районного суду Одеської області від 19 червня 2019 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення суду першої інстанції, яким стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/6 частини із всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною ОСОБА_3 повноліття.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачкою не доведено обставини про витрати та їх розмір, яких потребує дитина, погіршення стану її здоров`я чи погіршення її матеріального стану. Позивачкою не доведено, що у відповідача покращився матеріальний стан, збільшення прожиткового мінімуму є недоречним. Окрім того, відповідач має на утриманні батька похилого віку ОСОБА_4 , який проживає з відповідачем, є пенсіонером та потребує постійного лікування. Відповідач також має проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим потребує постійного приймання ліків. 
Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що згідно зі свідоцтвом про народження серії № НОМЕР_2 від 25 лютого 2014 року, дитина ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьком зазначений ОСОБА_1 , відповідач у справі, матір`ю – ОСОБА_2 , позивачка у справі (а.с. 18).
Судовим наказом Арцизького районного суду Одеської області від 19 червня 2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 11 червня 2019 року, і до досягнення дитиною ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19). Згідно інформації про виконавче провадження, відкрито виконавче провадження № 63809649 з примусового виконання зазначеного судового наказу (а.с. 12-14). Заборгованість по аліментам станом на 29 жовтня 2025 року відсутня, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам (а.с. 62-63).
Згідно з довідкою Арцизького ліцею № 4 з початковою школою та гімназією Арцизької міської ради № 01-25/48 від 30 квітня 2025 року, ОСОБА_3 навчається у 5 класі, проживає разом з матір`ю (а.с. 8). Відповідно до відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 1855 від 23 жовтня 2025 року, неповнолітній ОСОБА_3 зареєстрований разом із матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 9).
ОСОБА_2 зареєстрована як безробітна з 20 вересня 2024 року, її дохід з вересня 2024 року по квітень 2025 року становив 13599,41 грн (а.с. 10).
З довідки Військової частини НОМЕР_1 від 29 жовтня 2025 року, довідки № 11/2024 від 30 жовтня 2025 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , його дохід за період травень 2025 року-жовтень 2025 року становив 266 778,42 грн (а.с. 27, 28).
Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 (а.с. 50), який є пенсіонером, що підтверджується відповідним пенсійним посвідченням (а.с. 54). Згідно з актом опитування свідків від 12 листопада 2025 року, складеного депутатом Арцизької міської ради, ОСОБА_1 дійсно не проживає з батьком ОСОБА_4 , син нічим не допомагає батькові (а.с. 70).
У судовому засіданні судом першої інстанції було допитано у якості свідка ОСОБА_4 , що доводиться батьком відповідача ОСОБА_1 , який дав суду показання про те, що відповідач приблизно рік проходить військову службу, коли ОСОБА_1 приїжджав у відпустку, то він допомагав батькові. 
У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ч. 1-2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно ст. ст. 150,180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з роз`ясненнями, що викладені у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Отже, враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України).
Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Таким чином, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку з підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналогічного висновки містяться у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20), від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) та інших.
У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) викладено наступний правовий висновок щодо застосування ст. 192 СК України: «Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану».
У постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2025 року у справі № 686/28590/23 (провадження № 61-4480св25) суд дійшов висновку, що, враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів; якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
У даному випадку, звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, ОСОБА_2 посилалась на те, що з часу призначення аліментів збільшилася вартість комунальних послуг, продуктів харчування, ліків та інших необхідних для існування товарів, а також збільшилася сума прожиткового мінімуму та розмір заробітної плати. На теперішній час відповідач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі та відповідно має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі.
При вирішенні питання про доцільність збільшення розміру аліментів судом першої інстанції враховано як матеріальне становище позивачки, так і матеріальне становище відповідача, оскільки обов`язок по утриманню дитини лежить на обох батьках однаково.
Позивачка апріорі несе більші витрати на утримання дитини ніж відповідач, оскільки спільна дитина сторін проживає разом із нею, а відповідач не довів судам першої та апеляційної інстанцій неможливість сплачувати збільшений розмір аліментів, тому в цьому випадку збільшення розміру аліментів є обґрунтованим.
Колегія суддів погоджується із доводами суду про те, що відповідач не надав суду доказів неможливості сплати аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, а також інших доказів про матеріальне та сімейне становище останнього, а також наявності обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом цього спору.
При вирішенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, судом правильно враховано, що відповідач є працездатною особою молодого віку, у якого відсутні на утриманні інші особи, та не має вад щодо стану здоров`я, які б унеможливлювали його можливості отримувати дохід.
Більш того, відповідач на час ухвалення оскаржуваного рішення мав регулярний дохід, проходить службу в лавах Збройних Сил України, що свідчить про те, що майновий стан відповідача змінився.
Виходячи з наведеного та зважаючи, що розмір аліментів, заявлених ОСОБА_2 до стягнення, відповідає мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, виходячи з пріоритету інтересів дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача, визначивши її у розмірі 1/4 частини доходу відповідача.
Такий розмір аліментів спрямований на забезпечення якнайкращих інтересів дитини, які мають перевагу перед інтересами батьків, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку та буде достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку.
Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , згідно яких відповідач просив стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини від доходів, оскільки на його утриманні перебуває батько ОСОБА_4 , який є пенсіонером, потребує постійного лікування, так як є людиною похилого віку, оскільки батько відповідача отримує пенсію від держави, будь-яких доказів на підтвердження регулярних витрат на лікування відповідачем не надано, та обставина, що відповідач проходив лікування не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти на неповнолітню дитину. Крім того, апелянтом не надано належних та достовірних доказів, що пенсії батька недостатньо для покриття його життєвих потреб та надання у зв`язку з цим допомоги саме відповідачем.
Більш того, колегія суддів приймає до уваги, що допитаний у якості свідка батько відповідача ОСОБА_4 надав суду першої інстанції пояснення, що його син перебуває на військовій службі, у зв`язку з чим не проживає разом з ним, і допомога останнього носить періодичний характер.
Доводи апеляційної скарги про те, що сам відповідач також потребує постійного лікування, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки надана медична документація не свідчить про наявність у апелянта тривалого захворювання, а також відсутні докази несення відповідачем постійних матеріальних витрат на лікування.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди з ними, а тому, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування судового рішення відсутні.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. 
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 20 січня 2026 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає. 
Керуючись ст. 367, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 20 січня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 08 вересня 2026 року.

Судді Одеського
апеляційного суду С.О. Погорєлова

Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе