ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 140/13746/24 пров. № А/857/20283/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Матковської З.М., Заверухи О.Б., 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року (головуючий суддя: Костюкевич С.Ф., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 26.11.2024, звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) про визнання протиправною відмови надати відстрочку від призову під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оформленої протоколом від 12.11.2024 № 26; зобов`язання повторно розглянути питання про надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» за його заявою від листопада 2024 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у листопаді 2024 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки здобуває вищу освіту за денною формою здобуття освіти у послідовності, визначеній ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту», надавши усі необхідні документи на підтвердження вказаної підстави для відстрочки. Проте рішенням комісії відповідача у формі протоколу від 12.11.2024 № 26 отримав відмову в надані відстрочки на військову службу за мобілізацією у зв`язку із порушенням ним послідовності здобуття освіти.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте за неповного з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою його позов задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 491247 сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти 05.11.2024 відповідальною особою за довідки про здобувачів освіти в ЄДЕБО ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 з 17.09.2023 по 30.06.2026 навчається на денній формі навчання у Луцькому національному технічному університеті за спеціальністю 133 Галузеве машинобудування. Крім цього, згідно зазначеної довідки вбачається інформація про отриману позивачем освіту, а саме: 
- неповну вищу освіту у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Луцьке вище професійне училище» у 2018 році; 
- повну загальну середню освіту у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Луцьке вище професійне училище» у 2016 році; 
- базову загальну середню освіту у Загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 1 ім. І.Я. Франка м. Горохів у 2013 році. 
Також у вказаній довідці зазначено, що позивач порушує послідовність здобуття освіти відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту».
ОСОБА_1 , 05.11.2024 звернувся до відповідача з заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки здобуває вищу освіту за денною формою здобуття освіти у послідовності, визначеній ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту», надавши усі необхідні документи на підтвердження вказаної підстави для відстрочки, в тому числі і довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 491247 сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти 05.11.2024 відповідальною особою за довідки про здобувачів освіти в ЄДЕБО ОСОБА_2 .
Рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 у формі протоколу № 26 від 12.11.2024 позивачу відмовлено в надані відстрочки на військову службу за мобілізацією у зв`язку із відсутністю документів, які дають право на відстрочку.
Вважаючи відмову відповідача у надані відстрочки від призову на військову службу протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову під час мобілізації, оскільки є здобувачем освіти денної форми навчання, однак такі документи не містять інформації про те, що позивач здобуває освіту, що є вищою за раніше здобутий рівень освіти, у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан.
Цього ж дня (24.02.2022 року) Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів, встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про надання відстрочки від призову під час мобілізації; далі - Закон № 3543-XII).
Згідно ст. 1 цього закону особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Статтею 22 Закону № 3543-ХІІ встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Статтею 23 Закону № 3543-XII передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Так, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-ХІІ, як здобувач вищої освіти, який навчається за денною формою здобуття освіти та надав довідку № 491247 від 05.11.2024, в якій зазначено про те, що позивач з 17.09.2023 по 30.06.2026 навчається на денній формі навчання у Луцькому національному технічному університеті за спеціальністю 133 Галузеве машинобудування, при цьому ОСОБА_1 порушує послідовність здобуття освіти відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту».
Суд апеляційної інстанції зауважує, що подані позивачем документи не містять інформації про те, що він здобуває освіту, що є вищою за раніше здобутий рівень освіти, у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», що є обов`язковою умовою надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку з яким погоджується суд апеляційної інстанції, що оскарження позивачем відмови в надані відстрочки на військову службу за мобілізацією фактично зводиться до незгоди із записами у довідці Міністерства освіти здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 491247, сформованою в Єдиній державній електронній базі з питань освіти 05.11.2024 відповідальною особою за довідки про здобувачів освіти в ЄДЕБО. На момент розгляду комісією відповідача доказів оскарження чи скасування вказаної довідки у встановленому порядку чи внесення до неї змін, що передбачено ст. 10 Закону України «Про освіту», позивачем не надано.
З огляду на встановлені обставини судом апеляційної інстанції та зважаючи на подання позивачем до відповідача заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за пунктом 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з усіма необхідними документами, в тому числі із довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 491247 сформованою в Єдиній державній електронній базі з питань освіти 05.11.2024, де наявний запис про порушення позивачем послідовності здобуття освіти відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту», та яка на момент розгляду комісією відповідача у встановленому порядку не оскаржена та не скасована, а тому рішення комісії від 12.11.2024 у формі протоколу № 26, яким позивачу відмовлено в надані відстрочки на військову службу за мобілізацією, видане правомірно у відповідності до вимог п. 62 Порядку № 560.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі № 140/13746/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	З. М. Матковська