Справа № 509/1509/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2026 року с-ще Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Панасенка Є.М.,
за участю секретаря судового засідання Пронози І.В.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у приміщенні суду цивільну справу № 509/1509/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_4 , про стягнення матеріальної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
15.02.2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Грищук К.П., звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 239 405,64 грн., моральну шкоду у розмірі 25 000,00 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 716,08 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить двокімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , набута у 2019 році в офіційному шлюбі з третьою особою ОСОБА_4 . У квартирі був проведений капітальний ремонт, придбано меблі та побутову техніку.
У зв`язку з виїздом позивача та його дружини за кордон, а також через повномасштабне російське вторгнення та окупацію частини Херсону, 07.06.2023 року позивач надав вказану квартиру у безоплатне користування внутрішньо переміщеним особам – відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які проживали у квартирі разом зі спільною дитиною протягом 18 місяців, з 07.06.2023 по 16.11.2024 року. Єдиними умовами користування квартирою були належний догляд за житлом та сплата спожитих комунальних послуг.
Як зазначає позивач, відповідачі взятих на себе зобовязань не виконали, квартирі та майну, яке в ній знаходилось, завдано значних пошкоджень, частина речей, у тому числі ювелірні вироби, ноутбук, гітарний підсилювач, наручний годинник - зникла, утворилась заборгованість зі сплати комунальних послуг. Факт пошкодження майна зафіксовано актом № 16/11 від 16.11.2024 року, складеним за участю свідків – сусідів заявника. На замовлення позивача приватним підприємством «Цезар» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 372/2024) проведено за витратним (затратним) підходом незалежну оцінку завданих збитків, за результатами якої загальна сума матеріальних збитків, завданих власнику внаслідок пошкодження елементів внутрішнього опорядження та меблів у квартирі, визначена в розмірі 239 405,64 грн.

На підтвердження обставин справи позивачем надано, зокрема: правовстановлюючі документи на квартиру, технічний паспорт, свідоцтво про шлюб, акт № 16/11 від 16.11.2024 року, звіт про незалежну оцінку матеріального збитку ПП «Цезар», копії листування сторін у застосунку «Вайбер», у якому відповідач 2 визнає наявність заборгованості й обіцяє її погасити, а відповідач 1 підтверджує пошкодження майна та відсутність окремих речей, а також копію відеозапису, в якому відповідач 1 визнає позовні вимоги.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 10.06.2026 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач та його представник не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовну заяву підтримує у повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 жодного разу до суду не з`являлись, повідомлялись про дату, час та місце судового засідання належним чином. Відзиву на позовну заяву від відповідачів до суду не надходило, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подавалось, доказів поважності причин неявки до суду також не надано.
Третя особа ОСОБА_4 повідомлялась належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, письмових пояснень не подала.
Відповідно до частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на зазначене суд визнав за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником двокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вищевказана квартира належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, серія та номер № 11/27,2-65, виданий ТОВ «Полімер-Граніт», рішення про державну реєстрацію прав і їх обтяжень, індексний номер: 48359679 від 22.08.2019 року. Вищевказана квартира була придбана у офіційному шлюбі із ОСОБА_4 , який був укладений 27.09.2017 року, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 , який був виданий Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
Позивач по спрві надав вказану квартиру у користування відповідачам по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , де останні спільно проживали у період з 07.06.2023 року по 16.11.2024 року. Відповідач ОСОБА_2 з 19.04.2024 році зареєстрований у вказаній квартирі позивача як внутрішньо переміщена особа, про що свідчить відповідь № 2482180 від 19.03.2026 року.
Спілкування позивачів з відповідачами протягом вказаного періоду проходило за телефоном у застосунку «Вайбер», де сторони вели переписку.
Оплату за проживання та користування квартирою позивачем встановлено не було, позивач надав квартиру у безкоштовне користування з умовою - доглядати житло та сплачувати використанні комунальні послуги.
Однак, відповідачами вказану домовленість не виконано, комунальні послуги не оплачувались, а також зіпсовано ремонт у квартирі та знищено меблі і побутову техніку, які в ній знаходились. 
30.09.2025 року позивачем укладений договір №0430/25 із ПП «Цезар» на проведення незалежної оцінки матеріальних збитків. Згідно незалежної оцінки, яка проводилась на підстави особистого огляду всіх приміщень, фото та відео фіксації, у квартирі численні пошкодження елементів внутрішнього оздоблення меблів в усіх приміщеннях. Рівень пошкоджень у різних приміщеннях коливається від 25% до 100%, що потребує часткового або повного відновлення та заміни пошкоджених елементів.
Згідно кошторису незалежної оцінки сума матеріальних збитків, завданих власнику внаслідок пошкодження елементів внутрішнього опорядження та меблів у квартирі складає - 239 405, 64 (двісті тридцять дев`ять тисяч чотириста п`ять гривень) грн. 64 коп.
Відповідачі в добровільному порядку завдані збитки не відшкодували, що стало приводом звернення позивача до суду з даним позовом. 
Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Частинами першою, другою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Судом встановлено, що надана позивачем незалежна оцінка матеріального збитку виконана суб`єктом оціночної діяльності, який має відповідну кваліфікацію та сертифікат, за витратним (затратним) підходом, з особистим оглядом усіх приміщень, фотофіксацією пошкоджень та складанням підсумкового кошторису. Достовірність та обґрунтованість зазначеного звіту відповідачами не спростована, доказів іншого розміру шкоди або відсутності своєї вини у її заподіянні відповідачі суду не надали.
Оскільки шкода майну позивача завдана спільними діями двох осіб, які спільно користувались квартирою на визначених позивачем умовах, відповідно до частини першої статті 1190 ЦК України особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
За таких обставин суд вважає позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, в розмірі 239 405,64 грн., які в солідарному порядку підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.
Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, при цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з частинами першою, другою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Оцінюючи заявлений позивачем розмір моральної шкоди (25 000 грн.), суд враховує характер спірних правовідносин (заподіяння шкоди майну, а не посягання на життя чи здоровя, відсутність доказів настання для позивача тяжких особистих наслідків, що виходили б за межі звичайних переживань, пов`язаних із пошкодженням майна, а також вимоги розумності та справедливості, і дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення цих вимог у розмірі 5 000,00 грн, в решті вимог про стягнення моральної шкоди – відмовити.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 4 716,08 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (вимоги про стягнення матеріальної шкоди – в повному обсязі, вимоги про стягнення моральної шкоди – частково), відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судові витрати підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 444,06 грн., порівну, тобто по 1 222,03 грн. з кожного.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , завдану матеріальну шкоду у розмірі 239 405 (двісті тридцять дев`ять тисяч) грн. 64 коп., та моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2444 (дві тисячі чотириста сорок чотири) грн. 06 коп., порівно, тобто по 1222 (одній тисячі двісті двадцять дві) грн. 03 коп., з кожного.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 14.08.2026 року.

Суддя: Є.М. Панасенко