Суддя Ритов Я. М. 

Справа № 645/2373/26 
Провадження № 2/644/3812/26 

03.07.2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
03 липня 2026 року м. Харків 

Індустріальний районний суд міста Харкова в складі:
Головуючого судді Ритова Я.М.,
за участю секретаря Швайка О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

встановив:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5140719 від 21.11.2021 року у загальному розмірі 31 395 грн., а також судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 13 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.11.2021 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 5140719, згідно з умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 7000 грн., зі сплатою комісії та процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором.
Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит. Відповідач зі свого боку не виконала умов кредитного договору.
26.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладений Договір факторингу № 26-07/2024. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 5140719 від 21.11.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем.
Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконувала, не повертала грошові кошти згідно кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 31 395 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту у розмірі 7000 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 23 625 грн., за комісією у розмірі 770 грн.
Ухвалою судді Немишлянського районного суду міста Харкова від 28.04.2026 р. матеріали дійсної справи направлено до Індустріального районного суду міста Харкова за підсудністю.
Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Харкова від 30.04.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, в позовній заяві зазначено про розгляд справи у відсутність представника позивача, який позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим, на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Харкова від 03.07.2026 року, проведено заочний розгляд даної справи, згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо, у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов до наступного. 
Судом встановлено, що 21.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 5140719, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 7000 грн., стркоом на 30 днів, дата поверення 21.12.2021 р., зі сплатою процентів у розмірі 2625 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожень день строку користування кредитом. Косімія за надання кредиту 11,00 % одноразово. 
З матеріалів справи вбачається, що зазначений договір укладено в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч. 1 ст. 205, ст.ст. 6, 207, 627-628, ч. 2 ст. 639 ЦК України.
При цьому, на виконання приписів ч. 1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
21.11.2021 року ТОВ «Мілоан» надано відповідачу кредитні кошти, що підтверджується квитанцією від 21.11.2021 року та випискою з АТ КБ «ПриватБанк».
В подальшому 26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 26-07/2024, відповідно до умов якого до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 5140719 від 21.11.2021року.
Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за цим договором.
За договором про споживчий кредит № 5140719 від 21.11.2021 року, позичальником за яким є ОСОБА_1 , новим кредитором/стягувачем є ТОВ «Факторинг Партнерс» відповідно до договору факторингу від 26 липня 2024 року №26-07/2024.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачем у встановленому договором порядку не здійснювалися платежі, у зв`язку з чим, існує заборгованість за договором про споживчий кредит № 5140719 від 21.11.2021 року за основною сумою боргу – 7000 грн., за процентами – 23 625 грн., сума заборгованості за комісією 770 грн.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості у загальному розмірі 31 395 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Представник позивача просив відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000 грн.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Статтею 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Дослідивши подані до суду документи на підтвердження витрат на правничу допомогу позивача, суд зауважує, що заявлена позивачем до стягнення сума за виконану адвокатом роботу, є завищеною, оскільки дана справа не є справою великої складності, у зв`язку з чим, була визнана судом малозначною та її розгляд проведено в порядку спрощеного позовного провадження.
Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи підлягає зменшенню до 3000 грн.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Керуючись ст.ст. 10,12,76,77,81,89,141,265,280-284,354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором № 5140719 від 21.11.2021 року в загальному розмірі 31 395 (тридцять одна тисяча триста дев`яносто п`ять) грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту у розмірі 7000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 23 625 грн., комісія в розмірі 770 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони: 

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», ЄДРПОУ 42640371, м. Київ, вул. Гедройдя Єжи, буд.6, офіс 521;
відповідач ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя Я.М. Ритов