Справа № 190/934/26
Провадження №2/190/751/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року  м.П”ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області 
в складі головуючого судді  Фирси Ю.В.,
за участю секретаря   Гук С.Р.,
представника позивача   ОСОБА_1 ,
представника відповідача   ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2014 року з нього стягнуто на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в особі матері дитини ОСОБА_7 , починаючи з 06.10.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Крім того, 27 січня 2023 року судовим наказом Стрийського міськрайонного суду Львівської області з нього стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі його заробітку (доходу) , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.01.2023 року і до досягнення дитиною повноліття на користь ОСОБА_5 . За весь час стягнення аліментів на утримання дітей, він належно сплачував аліменти. Однак, на даний час він знаходиться у несприятливих умовах, оскільки сплачує частину своїх доходів на двох дітей, що перевищує 1/3 частину від його заробітної плати, що не відповідає нормам законодавства України та є для нього непомірним тягарем. На даний час він є військовослужбовцем, проходить служб у Збройних Силах України.
У зв`язку з вищевикладеним, просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього відповідно до рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17.10.2014 року, з на 1/6 частину зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в особі матері дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повноліття та зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2023 року, з на 1/6 частину зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на користь матері дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повноліття.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_10 – ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивач належних та допустимих доказів того, що в нього погіршився матеріальний стан та він не взмозі сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі не надав, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Позивач є військовослужбовцем, отримує стабільне грошове забезпечення, яке дозволяє йому належним чином утримувати дітей у повному обсязі, як це було визначено рішенням суду раніше. Крім того, дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 хворіє, його стан здоров`я вимагає терапевтичного та хірургічного лікування у спеціалізованих медичних закладах. Питання щодо зменшення розміру аліментів не буде відповідати інтересам дитини, а тому просить суд у позовних вимогах відмовити повністю /а.с. 51-53/. 
Відповіда ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки до суду не повідомила /а.с. 74/.
Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до копії виконавчого листа, виданого П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області від 14 листопада 2014 року з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в особі матері дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 06 жовтня 2014 року до досягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повноліття /а.с.4-5/.
Згідно копії судового наказу, виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області від 27 січня 2023 року з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , стягнуто аліменти на утримання сина  ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5  на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 24.01.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. /а.с.6/.
Відповідно до листа Жовтоводсько-П`ятихатського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України №33049 від 21.04.2026 року на їх виконанні знаходяться виконавчі провадження №52021969 з виконання виконавчого листа №2/190/687/14 від 14.11.2014 року виданого П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області та №71385093 з виконання виконавчого листа №2-н/456/120/2023 від 10.03.2023 року виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області. Станом на 01.04.2026 року по ВП №52021969 існує заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 82184,78 грн., по ВП №71385093 в сумі – 37270,49 грн. /а.с.7-11/.
Відповідно до довідки про доходи, виданої військовою частиною ОСОБА_3 дійсно проходить військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 та займає посаду сержанта із матеріального забезпечення, 10ТР. Загальна сума доходу за період з 01.09.25 по 28.02.26 за винятком аліментів становить 390865,95 грн.. /а.с.13/.
Згідно копії військового квитка НОМЕР_2 від 31.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_3 з 20.07.2023 року по теперішній час перебуває на службі в Збройних силах України /а.с.15-17/.
У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. ч. 1-2 статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України, ч. 2 ст. 51 Конституції України).
Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно з положеннями статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). 
Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі №343/945/19, провадження №61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі №545/3115/19, провадження №61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі №752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.
Аналіз положень ч. 3 ст. 181 СК України дає підстави для висновку, що право стягувача аліментів на зміну способу їх стягнення є безумовним і не залежить від настання або зміни будь-яких обставин.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 як на підставу для зменшення розміру аліментів, посилався , що він знаходиться у несприятливих умовах, оскільки сплачує частину своїх доходів на двох дітей, що перевищує 1/3 частину від його заробітної плати, що не відповідає нормам законодавства України.
Разом з цим, позивачем суду не було надано доказів, що його матеріальний стан погіршився.
Сам по собі факт існування на момент видачі судового наказу іншого судового рішення про стягнення з позивача аліментів на користь іншої дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Така обставина підлягає оцінці судом лише у сукупності з іншими доказами, які підтверджують наявність передбачених статтею 192 СК України підстав для зміни розміру аліментів.
Посилання відповідача на те, що він сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей частину його заробітку, що перевищує 1/3 частину від його заробітної плати, що не відповідає нормам законодавства України не є обґрунтованим виходячи з наступного.
Частина 5 ст. 183 СК України регламентує стягнення аліментів за заявою про видачу саме судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину
Частиною 2 статті 182 СК України передбачає мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній визначається судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини.
Разом із тим, ч. 4 ст. 70 ЗУ "Про виконавче провадження" встановлено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п`ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.
Так, згідно ч. 1 ст. 128 КЗПП України - при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 20%, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, 50% заробітної плати, яка належить до виплати працівникові, а згідно ч. 2 ст. 128 КЗпП України - при відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено 50% заробітку.
Відповідно ж до ч. 3 ст. 128 КЗпП України - обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статі, не поширюється на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробіної плати не може перевищувати 70%.
Як вбачається з матеріалів справи з ОСОБА_3 за двома судовоми рішення на користь двох неповнолітінх дітей стягнуті аліменти в межах, що передбачені ст. 128 КЗпП України та ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме 50% всіх видів його заробітку.
Суд звертає увагу, що підставою для зменшення раніше встановленого розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану. Тобто позивачем має бути доведено, що його матеріальний або сімейний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів змінився на стільки, що унеможливлює сплату аліментів у раніше визначеному розмірі.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач не довів наявності передбачених законом підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки не надав належних і допустимих доказів зміни свого сімейного чи матеріального стану, зокрема погіршення майнового становища, зменшення доходу або виникнення інших істотних обставин, які б обґрунтовували необхідність зміни встановленого розміру аліментних зобов`язань, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.
Керуючись ст.ст.128,141,263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей – відмовити.
Судові витрати по справі залишити по фактично понесеним.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний ттекст рішення виготовлено 17 липня 2026 року.

Головуючий суддя       Ю.В. Фирса