ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" вересня 2026 р. Справа№ 910/2427/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Хрипуна О.О.
суддів: Колесника Р.М. 
Коробенка Г.П. 

за участю секретаря судового засідання Король Я.П., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
на рішення Господарського суду міста Києва від 13.07.2026
(повний текст складено та підписано 13.07.2026)
у справі № 910/2427/26 (суддя Бойко Р.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогресивні нафтогазові технології"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
про стягнення заборгованості у розмірі 377 824,37 грн

за участю представників:
від позивача: не з`явились 
від відповідача: Колток О.М.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Прогресивні нафтогазові технології" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення 377 824,37 грн, з яких: 302 528,35 грн інфляційних втрат та 75 296,02 грн 3% річних, нарахованих за період з 26.04.2024 по 06.10.2025 за користування безпідставно набутими коштами у розмірі 1 734 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на обставини, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 15.01.2025 у справі № 910/13039/24.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.07.2026 у справі № 910/2427/26 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 302 528,35 грн, 0,01% річних у розмірі 247,67 грн та судовий збір у розмірі 3 633,31 грн, у іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
Місцевий господарський суд виходив з того, що остаточним судовим рішенням по справі № 910/13039/24 встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений договором та законодавством строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими та невідповідність таких висновків обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.07.2026 у справі № 910/2427/26 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Скаржник наголошує на наявності підстав для звернення з вимогою про сплату банківської гарантії з огляду на порушення позивачем умов договору в частині строків виконання робіт; жодними повідомленими сторонами доводами та поясненнями у справі № 910/2427/26, а також наданими до матеріалів даної справи доказами настання гарантійного випадку не спростовано.
Також скаржник вказує на невірне обрахування періоду, нібито, прострочення повернення коштів. За доводами скаржника, обов`язок відповідача з повернення банківської гарантії у грошовій формі на рахунок позивача виник лише після набрання рішенням у справі № 910/13039/24 законної сили (01.10.2025).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2026 за апеляційною скаргою ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду на 02.09.2026.
17.08.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив, в якому ТОВ "Прогресивні нафтогазові технології" вимоги та доводи апеляційної скарги заперечило та просило залишити рішення Господарського суду міста Києва від 13.07.2026 у справі № 910/2427/26 без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" - без задоволення; судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції (за попереднім розрахунком 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу), покласти на відповідача.
Представники позивача у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи позивачу повідомлено 04.08.2026 належним чином відповідно до вимог ст. 120 та ст. 242 ГПК України.
Беручи до уваги, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників у судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті, і згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим розгляд справи за відсутності представників позивача за наявними у справі матеріалами. 
Представник відповідача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, наполягаючи на безпідставності позовних вимог.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права в межах предмету оскарження встановила наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, рішенням Господарського суду міста Києва 15.01.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2025, у справі № 910/13039/24 позов ТОВ "Прогресивні нафтогазові технології" задоволено повністю, присуджено до стягнення з ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" на користь ТОВ "Прогресивні нафтогазові технології" кошти у розмірі 1 734 000,00 грн та судовий збір у розмірі 20 808,00 грн.
Остаточними судовими рішеннями в межах справи № 910/13039/24 встановлено, що спірне грошове зобов`язання ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" виникло в силу ст. 27 Закону України "Про публічні закупівлі" та п. 10.9.6 договору про закупівлю послуг № 4600006939, укладеному 23.12.2022 між ТОВ "Прогресивні нафтогазові технології" (підрядник) та ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" (замовник). 
07.10.2025 ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" на виконання наведених судових рішень по справі № 910/13039/24 перераховано ТОВ "Прогресивні нафтогазові технології" кошти у розмірі 1 734 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 403833 від 07.10.2025.
Постановою Верховного Суду від 11.02.2026 касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2025 у справі № 910/13039/24, відкрите з підстави касаційного оскарження, визначеної п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, закрито; касаційну скаргу ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" залишено без задоволення; постанову від 01.10.2025, додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 в частині задоволення заяви ТОВ "Прогресивні нафтогазові технології" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/13039/24, рішення від 15.01.2025 та додаткове рішення від 29.01.2025 Господарського суду міста Києва у справі № 910/13039/24 залишено без змін.
Судом встановлено, що кошти у розмірі 1 734 000,00 грн, були набуті ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" внаслідок реалізації відповідачем у лютому 2024 року свого права на отримання суми банківської гарантії через порушення ТОВ "Прогресивні нафтогазові технології" своїх зобов`язань з своєчасного виконання робіт за договором.
Також рішенням Господарського суду міста Києва 15.01.2025 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 у справі № 910/13039/24 встановлено, що з моменту повного виконання ТОВ "Прогресивні нафтогазові технології" зобов`язань за договором та проведення остаточних розрахунків у ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" виникло зобов`язання щодо повернення забезпечення виконання договору, що не було виконано останнім в порушення вимог ст. 27 Закону України "Про публічні закупівлі" та пункту 10.9.6 договору.
Судами при розгляді справи № 910/13039/24 було встановлено, що згідно п. 10.9.6 договору забезпечення виконання договору повертається у випадках передбачених ст. 27 Закону України "Про публічні закупівлі" за умови настання граничної дати оплати (остаточному розрахунку) згідно з умовами договору, протягом 5 банківських днів з дня настання таких обставин.
Частиною четвертою ст. 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Місцевий господарський суд мотивовано послався на правовий висновок Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського, викладений у постанові від 18.06.2021 у справі №910/16898/19, про те, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Обґрунтовуючи настання строку з повернення відповідачем суми коштів у розмірі 1 734 000,00 грн, позивач послався на те, що останній акт за договором № 4600006939 від 23.12.2022 - акт приймання виконаних будівельних робіт № 7 за березень 2024 на суму 140 685,06 грн та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2024 (форма КБ-3) підписано 26.03.2024, а тому вказує, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних починається з 26.04.2024, тобто на наступний день після настання строку граничного остаточного розрахунку за договором.
Пунктом 10.9.6 договору (на який послались суди у судових рішеннях по справі № 910/13039/24, мотивуючи виникнення у відповідача обов`язку з повернення позивачу коштів у розмірі 1 734 000,00 грн) передбачено, що забезпечення виконання договору повертається у випадках передбачених ст. 27 Закону України "Про публічні закупівлі" за умови настання граничної дати оплати (остаточному розрахунку) згідно з умовами договору, протягом 5 банківських днів з дня настання таких обставин.
Відповідно до п. 3.3 договору замовник протягом 30 календарних днів, але не раніше ніж через 20 календарних днів з моменту прийняття робіт, що підтверджується актами приймання виконаних робіт та довідками про вартість виконаних робіт, перераховує на розрахунковий рахунок підрядника суму вартості прийнятих робіт. При складанні актів приймання виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт використовуються форми документів КБ-2в та КБ-3.
Статтею 253 ЦК України унормовано, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Тобто, оскільки останній акт приймання виконаних будівельних робіт № 7 за березень 2024 на суму 140 685,06 грн підписано 26.03.2024, то відповідно відповідач повинен був провести остаточні розрахунки із позивачем до 25.04.2024 включно і від цієї дати підлягаю обрахуванню 5-денний строк на повернення спірних коштів.
Оскільки у п. 10.9.6 договору сторони погодили строк в банківських днях, то відповідно ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" повинн0 було повернути ТОВ "Прогресивні нафтогазові технології" кошти у розмірі 1 734 000,00 грн до 02.05.2024 включно.
За встановлених обставин місцевий господарський суд дійшов мотивованого висновку, що прострочення відповідача тривало протягом періоду з 03.05.2024 по 06.10.2025.
З огляду на договірний характер спірних правовідносин, скаржник помилково вважає, що у даному випадку зобов`язання відповідача з повернення банківської гарантії у грошовій формі на рахунок позивача виник лише після набрання рішенням у справі № 910/13939/24 законної сили.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Саме у договорі сторони передбачили обов`язок з повернення забезпечення виконання договору у випадках передбачених ст. 27 Закону України "Про публічні закупівлі".
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно із ст. 525, 526, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Місцевий господарський суд аргументовано зазначив, що, виходячи із положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення інфляційних втрат та 0,01% річних за період з 03.05.2024 по 06.10.2025, місцевий господарський суд дійшов мотивованого висновку, що арифметично вірним є стягнення з ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" інфляційних втрат у розмірі 302 528,35 грн та 0,01% річних у розмірі 247,67 грн.
Не знайшли свого підтвердження і доводи скаржника щодо неправильного застосування судом першої інстанції положень ч. 4 ст. 75 ГПК України.
Так, викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони зводяться виключно до переоцінки фактів, встановлених судами в межах справи № 910/13039/24 та ставлять під сумнів законність остаточних судових рішень. 
У пункті 77 постанови від 19.02.2026 у справі № 914/1116/24(914/2626/23) Верховний Суд зазначив, що преюдиція (частина четверта статті 75 ГПК України) і правова визначеність (res judicata) є взаємопов`язаними гарантіями, але діють через конкретні процесуальні наслідки: преюдиція звільняє від доказування обставин, встановлених остаточним рішенням суду в іншій справі, за участю тих самих осіб або особи, щодо якої ці обставини встановлено (частина четверта статті 75 ГПК України); в свою чергу принцип правової визначеності забороняє "маскований" повторний розгляд і ревізію остаточно вирішеного спору, навіть якщо він поданий у формі іншого способу захисту.
За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду в частині задоволення позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.
З огляду на викладене, в частині задоволення позовних вимог підстав для зміни або скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи судом апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.07.2026 у справі № 910/2427/26 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва 13.07.2026 у справі № 910/2427/26 залишити без змін.
3. Матеріали справи № 910/2427/26 повернути до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун 

Судді Р.М. Колесник

Г.П. Коробенко