ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/373/26	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року (суддя Коренев А.О.) в справі № 160/373/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ) про:
визнання протиправним та скасування рішення № 0401043343 від 28 січня 2025 року про відмову йому в перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років з урахуванням додаткової вислуги років, у зв`язку повторним прийняттям на службу за контрактом;
зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням додаткової вислуги років у зв`язку повторним прийняттям на службу за контрактом до дня фактичного звільнення, виходячи із 31 року вислуги років, починаючи з 15 січня 2025 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 0401043343 від 28.01.2025 року про відмову ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії за вислугою років з урахуванням додаткової вислуги років, у зв`язку повторним прийняттям на службу за контрактом.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням додаткової вислуги років, у зв`язку повторним прийняттям на службу за контрактом до дня фактичного звільнення виходячи із 31 року вислуги років, починаючи з 15 січня 2025 року.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Зазначає, що позивачу з 01 грудня 1995 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за 22 роки 00 місяців 01 день вислуги у пільговому обчисленні, з яких 13 років 06 місяців 12 днів у календарному обчисленні. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 21 січня 2025 року за № 7/11239/4 направлено ГУ ПФУ подання та документи для призначення позивачу пенсії з урахуванням додаткової вислуги років, набутої після повторного звільнення зі служби. У поданні про призначення пенсії від 15 січня 2025 року № 11984 вказано, що позивач звільнений зі служби з 20.04.2024, вислуга років у пільговому обчисленні складає 31 рік 03 місяці 21 день, з яких у календарному обчисленні - 18 рік 05 місяців 28 день.
Оскільки позивач не має вислуги років у календарному обчисленні 25 років прийнято рішення від 28 січня 2025 року № 0401043343 про відмову в проведенні перерахунку пенсії з урахуванням додаткової вислуги років після повторного звільнення зі служби. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 01.12.1995 позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі - Закон № 2262), за 22 роки 00 місяців 01 день вислуги у пільговому обчисленні, з яких 13 років 06 місяців 12 днів у календарному обчисленні.
ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання від 15.01.2025 № 11984 та документи для призначення пенсії з урахуванням додаткової вислуги років, набутої після повторного звільнення зі служби на підставі пункту “а” статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 року.
За даними подання про призначення пенсії від 15.01.2025 № 11984 позивач звільнений зі служби з 20.04.2024, вислуга років у пільговому обчисленні складає 31 рік 03 місяці 21 день, з яких у календарному обчисленні 18 рік 05 місяців 28 день.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 0401043343 від 28.01.2025 року відмовлено у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням додаткової вислуги років після повторного звільнення зі служби.
Оскільки загальна вислуга років позивача для призначення пенсії з урахуванням пільгової вислуги років на день звільнення перевищує необхідні для призначення пенсії за вислугу років 25 календарних років і становить 31 рік 03 місяці 21 день, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії за вислугу років на підставі п. “а” ч. 1 ст. 12 Закону № 2262.
Суд визнає висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01 грудня 1995 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
На час первинного призначення пенсії календарна вислуга років позивача становила 13 років 06 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні - 22 роки 00 місяців 01 день.
Наказом військової частини НОМЕР_1 від 03 травня 2019 року №87 (а.с. 12) ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини з 06 травня 2019 року, наказом від 22 квітня 2024 року № 81 виключений зі списків особового складі військової частини, вислуга років: календарна – 18 років 05 місяців, загальна з урахуванням пільгової – 29 років 04 місяці (а.с. 12зв-13).
ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено до ГУ ПФУ подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років від 15 січня 2025 року №1194, в якому зазначено розрахунок вислуги років (а.с. 14 зв, 16): календарна вислуга станом на 20 квітня 2024 року – 18 років 05 місяців 28 днів, пільгова вислуга років – 31 рік 03 місяці 21 день.
Рішенням ГУ ПФУ №0401043343 від 28 січня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі пункту а) статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у зв`язку з відсутністю календарної вислуги 25 років (а.с. 27).
Спірним в цій справі є питання права позивача на призначення пенсії за нормами пункту а) статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у зв`язку з набуттям додаткової вислуги років під час повторного прийняття на військову службу, а також врахування пільгової вислуги років для цілей призначення пенсії за наведеною правовою нормою
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі – Закон № 2262-ХІІ).
Статтею 63 Закону №2262-ХІІ у редакції, чинній з 1 січня 2017 року, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій.
Згідно з цією статтею перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції та податкової міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, яким присвоєні чергові військові (спеціальні) звання під час перебування їх у запасі або у відставці, раніше призначені їм пенсії з урахуванням нових присвоєних військових (спеціальних) звань не перераховуються.
Частиною другою статті 2 Закону № 2262-ХІІ установлено, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.
Як вказано вище, позивач в період з 06 травня 2019 року по 20 квітня 2024 року проходив військову службу у Збройних Силах України, тобто був повторно прийнятий на військову службу до Збройних Сил України, тому має право на зарахування набутої під час повторного прийняття на військову службу вислуги років до загальної вислуги років.
Відповідно до пункту а) статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
Статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 цього Закону встановлено порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.
Так, особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховується військова служба (пункт а) частини першої статті 17 Закону №2262-ХІІ).
Відповідно до частини четвертої-п`ятої статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Вислуга років для призначення пенсії у разі поновлення виплати пенсії після перерви в її одержанні, яка була раніше обчислена особі, яка має право на пенсію за цим Законом, відповідно до законодавства, яке діяло на день попереднього звільнення цієї особи зі служби, перегляду не підлягає.
Статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що порядок обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На пільгових умовах особам із числа військовослужбовців, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону, до вислуги років для визначення розміру пенсії зараховується один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану. 
Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 (далі - Порядок № 393).
Порядок № 393 визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.
Постановою Кабінету Міністрів України №119 від 16 лютого 2022 року, яка набрала чинності 19 лютого 2022 року, до Порядку №393 внесено зміни, відповідно до яких Порядок №393 доповнено пунктом 2-1 такого змісту: «Для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.» 
Пунктом 2 Порядку №393 установлено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки, особам рядового складу, молодшого, середнього, старшого та вищого начальницького складу Державного бюро розслідувань, особам, зазначеним у пункті “ж” статті 1-2 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, під час призначення пенсії згідно з пунктом “а” частини першої статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми здобуття освіти) у закладах освіти (крім навчання у закладах спеціалізованої освіти військового (військово-спортивного) профілю, військових навчальних закладах та навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ і державної пожежної охорони), після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Державного бюро розслідувань, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, Бюро економічної безпеки або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби. 
Пункт 3 Порядку №393 визначає, що до вислуги років для визначення розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, зараховується на пільгових умовах:
1) особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, - один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану;
2) особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби - один місяць служби за 40 днів;
особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця;
особам, які проходять службу в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування засуджених, хворих на інфекційні та психічні захворювання, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції.
Отже, пункт 3 Порядку №393 (в редакції постанови №119) визначає види служби, які зараховуються на пільгових умовах лише для визначення саме розміру пенсії за вислугу років, а не для призначення такої пенсії.
Суд зауважує, що правове регулювання щодо права на призначення пенсії за вислугу років зазнало змін і, у зв`язку з такими змінами, як Законом №2262-ХІІ, так і Порядком №393 (в редакції постанови №119) виникнення у особи права на таку пенсію пов`язується з наявністю певної вислуги років в календарному обчисленні, а не пільговому. 
Після прийняття постанови № 119 і стаття 12 Закону №2262-XII, і Порядок №393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.
Виходячи з положень статті 12 Закону №2262-XII та пунктів 1 та 2-1 Порядку № 393, календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Порядку №393 визначає, що певні періоди підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.
В постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 грудня 2024 року у справі №520/5695/23, у якій спірним було питання правомірності відмови ГУ Нацполіції в оформленні та направленні до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років, яка вмотивована тим, що наявної в позивача вислуги в календарному обчисленні недостатньо для призначення такої пенсії, а вислуга в пільговому обчисленні відповідно до статті 12 Закону № 2262-XII та Порядку №393 (в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про оформлення документів для призначення пенсії за вислугу років) такого права не надає, сформульовано висновок, відповідно до якого призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII особам, які звільнені зі служби в поліції і звернулись до ГУ Нацполіції для оформлення та направлення документів до пенсійних органів після 19 лютого 2022 року (набрання чинності Постановою № 119, якою внесені зміни до Порядку № 393), здійснюється виходячи з обчислення календарної вислуги років. 
В зазначеній постанові Верховним Судом також зауважено, що визначальним є момент, коли позивач почав реалізовувати своє право на призначення пенсії. Ураховуючи те, що позивач звернувся з заявою про оформлення документів для призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону №2262-ХІІ у 2023 році, після набрання чинності постановою №119, то суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, відтак його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними. 
Виходячи з обставин справи, що переглядається судом в апеляційному порядку, позивач звільнений зі служби з 20 квітня 2024 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області подання № 11984 від 15 січня 2025 року та матеріали для вирішення питання про призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі пункту а) статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області № 0401043343 від 28 січня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років з підстав відсутності вислуги років 25 календарних років і більше.
Як вказано вище, наказом військової частини НОМЕР_1 від 22 квітня 2024 року установлено, що вислуга років ОСОБА_1 на день повторного звільнення з військової служби становить: календарна – 18 років 05 місяців, загальна з урахуванням пільгової – 29 років 04 місяців. 
У поданні ІНФОРМАЦІЯ_3 наявна інформація, що календарна вислуга років позивача станом на 20 квітня 2024 року – 18 років 05 місяців 28 днів, пільгова вислуга років – 31 рік 03 місяці 21 день.
Застосовуючи наведені правові висновки Верховного Суду до спірних в цій справі правовідносин відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, суд доходить до висновку про те, що оскільки календарна вислуга років позивача становить менше 25 календарних років (18 років 05 місяців 28 днів), а пільгова вислуга років враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для призначення такої пенсії, то відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ з підстав відсутності вислуги років 25 календарних років і більше.
Відповідно, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року в справі № 160/373/26 задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року в справі № 160/373/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.
Ухвалити у справі № 160/373/26 нове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 09 липня 2026 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 09 липня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов