Заводський районний суд м. Запоріжжя 
вул. Мирослава Симчича 65, м. Запоріжжя, 69106, тел.099-55-49-125 , inbox@zv.zp.court.gov.ua

Справа № 332/2715/26
Провадження №: 1-кп/332/410/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 р.	м. Запоріжжя	

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 ,
за участі:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Заводського районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2025 за № 12025087030000174 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який має середньо-спеціальну освіту, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому (зі слів) за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимомого:
- 12.08.2022 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, за ч. 1 ст. 190 ККУ, засуджено до покарання у вигляді громадських робіт на 200 годин;
- 30.10.2023 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 190 ККУ, було засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 71 ч.1, 72 ч.1 п.п.1 ККУ, до призначення покарання приєднана невідбута частина покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2022 та призначено 2 роки 25 днів позбавлення волі;
- 27.10.2023 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 190 КК України, було засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України було приєднано покарання Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2022, остаточно 2 роки 1 місяць позбавлення волі, строк відбування покарання, зараховано строком відбування ним за ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2023, по день ухвалення даного вироку, тобто до 27.10.2023 року;
- 17.04.2024 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, за ст. 185 ч. 4, ст. 190 ч. 2 КК України, було засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, поглинуто покарання за вироком від 27.10.2023 ухвалою від 09.04.2024 та остаточно до відбування 5 років позбавлення волі;
- 02.08.2024 було звільнено Біленьківською ВК Запорізької області (№99), ухвалою суду Запорізького районного суду Запорізької області, 25.07.2024 ст. 81-1 КК України, вид: умовно-дострокове, переданий для супроводження представнику військової частини НОМЕР_2 , для проходження військової служби за контрактом;
- 25.02.2026 Комунарським районним судом м. Запоріжжя, за ст. 187 ч. 4, ст. 190 ч. 2 КК України, було засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 17.04.2024 та остаточно визначено покарання у виді 8 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 08.04.2026 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, за ст. 289 ч. 2, КК України, було засуджено до покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, за вироком від 25.02.2026, остаточно визначено остаточне покарання у виді 8 років 2 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, 
встановив:
08.09.2024 наказом командира (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_1 № 255 ОСОБА_5 , який умовно-достроково звільнений від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, призначено на посаду курсанта 4 навчальної механізованої роти 1 начального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат» та він вважається таким, що приступив до виконання обов`язків за вказаною посадою. 
16 жовтня 2025 року, приблизно о 14 годині 40 хвилин, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, через месенджери налагодив комунікацію з потерпілою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з приводу купівлі золотого перстня, оголошення про продаж якого остання розмістила на провідній онлайн-платформі оголошень в Україні «ОLХ».
У ході листування у месенджерах з приводу продажу золотого персня, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з метою реалізації свого злочинного умислу, з корисливих мотивів, створив у потерпілої ОСОБА_7 хибне уявлення про дійсність своїх намірів щодо придбання ювелірного виробу та запропонував останній зустрітись для огляду даного перстню. Потерпіла ОСОБА_7 , погодившись на пропозицію ОСОБА_5 , самостійно визначила місце особистої зустрічі за адресою: АДРЕСА_3 , для вчинення дій щодо продажу вказаного перстня, за якою 16.10.2025 приблизно о 16 годині 45 хвилин прибув ОСОБА_5 .
Того ж дня, а саме 16.10.2025, приблизно о 16 годині 45 хвилин, перебуваючи у вищевказаному місці, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, та зловживаючи її довірою, ввів потерпілу в оману щодо фактичного перерахування грошових коштів за вказаний перстень, а саме продемонстрував на екрані свого мобільного телефону неправдиву інформацію про нібито здійснений банківський переказ у сумі 12000 гривень на банківську картку № НОМЕР_3 , яка оформлена на сина потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та яку надала ОСОБА_9 потерпіла ОСОБА_7 , для отримання призначених їй вказаних грошових коштів. 
Після чого, ОСОБА_7 знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , будучі введеною в оману і впевненою у фактичному здійсненні переказу призначених для неї грошових коштів на банківську картку, яка оформлена на її сина ОСОБА_8 , добровільно передала у руки ОСОБА_5 перстень проби 585 золото, вагою 3,68 грам, зі вставками гранату та цирконію, який знаходився у фірмовій коробці магазину «Золотий вік» разом із биркою та касовим чеком, вартість якого становить 23822 гривень 20 копійок.
Після отримання зазначеного майна ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився чужим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 23822 гривень 20 копійок.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні вказаного злочину та пояснив, що він 16 жовтня 2025 року через месенджери налагодив комунікацію з потерпілою ОСОБА_7 приводу купівлі золотого перстня, оголошення про продаж якого остання розмістила на провідній онлайн-платформі оголошень в Україні «ОLХ». ОСОБА_7 , погодившись на його пропозицію, самостійно визначила місце особистої зустрічі за адресою: АДРЕСА_3 , для вчинення дій щодо продажу вказаного перстня, за якою 16.10.2025 він і прибув. Того ж дня, а саме 16.10.2025 ОСОБА_5 ввів потерпілу в оману щодо фактичного перерахування грошових коштів за вказаний перстень, а саме продемонстрував на екрані свого мобільного телефону неправдиву інформацію про нібито здійснений банківський переказ у сумі 12000 гривень на банківську картку, яка оформлена на сина потерпілої ОСОБА_8 та яку надала ОСОБА_9 потерпіла ОСОБА_7 , для отримання призначених їй вказаних грошових коштів. При цьому саму операцію з переказу коштів ОСОБА_5 скасував. Після чого, ОСОБА_7 добровільно передала йому у руки перстень. Зазначеним перстнем ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд.
ОСОБА_5 усвідомлює протиправність свого поступку, щиро кається у вчиненому. 
Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`вилась, надала до суду письмову заяву, відповідно до змісту якої просила провести судовий розгляд даного кримінального провадження без її участі та не заперечувала проти розгляду справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. 
Від цивільного позову потерпіла ОСОБА_7 відмовилась. Матеріальна шкода потерпілій відшкодована шляхом повернення майна органами досудового розслідування.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оскільки під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, у зв`язку з цим, та за згодою інших учасників судового провадження, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів експертизи та доказів, що характеризують особу обвинуваченого, а також доказів щодо судових витрат та речових доказів. При цьому, судом було з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, та роз`яснив, що в даному випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Вирішуючи питання про обрання обвинуваченій виду та міри покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, яке у відповідності до ст.12 КК України є нетяжким злочином, відомості про особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, має статус військовослужбовця, однак має негативну службову характеристику, за матеріалами службового розслідування ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину у вересні 2024 року, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде досягнуто призначенням покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 190 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, є рецидив, оскільки ОСОБА_5 раніше був неодноразово засуджений за вчинення умисних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, судимості за які не зняті та непогашені.
Підстав для застосування до обвинуваченого положень статті 69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) або статті 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням) суд не вбачає.
Як визначено ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
ОСОБА_5 був засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2026 за ч. 1 ст. 70, ст. 71, ч. 4 ст. 187 , ч. 2 ст. 289, ч.2 ст. 190 КК України до остаточного покарання у виді 8 років 2 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.
Враховуючи вищевикладене, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_5 вчинив до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2026.
Відповідно до згаданих положень ч. 4 ст. 70 КК України у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, частково відбуте за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2026. Оскільки вищезгаданим вироком початок строку відбування покарання обвинуваченому постановлено рахувати з дня набрання цим вироком законної сили із зарахуванням у строк відбування покарання відбутий ним строк покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2026, а саме з 20 листопада 2025 року по день набрання вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2026 законної сили, підстави для повторного зарахування попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні у строк покарання відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Від цивільного позову потерпіла відмовилась. 
Витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 7328,16 гривень відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Речові докази відсутні
Керуючись ст.ст. 349, 373-376, 395 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складення покарання за цим вироком та невідбутим покаранням за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2026 призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 8 (восьми) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.
Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання відбутий ним строк покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2026, а саме з 20 листопада 2025 року по день набрання вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2026 законної сили.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 7328 (сім тисяч триста двадцять вісім) гривень 16 копійок.
Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня направити поштою.

Суддя   ОСОБА_1 .