ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 401/149/26	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Полтавській області на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2026 р. (суддя Іващенко В.М.) в адміністративній справі №401/149/26 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області, поліцейського 1 взводу 1 роти патрульної поліції в місті Кременчук УПП в Полтавській області Дозорцевої Кристини Сергіївни, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕНА №6485902 від 09 січня 2026 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.
В обгрунтування позовної вимоги зазначено про те, що спірна постанова прийнята інспектором поліції Дозорцевою К.С. за відсутності обставини події та складу адміністративного проступку. Вітрове скло автомобіля знаходилось у технічно справному стані, без тріщин та не було забруднене. Система склоочистки була у справному стані, але рідина у ній підмерзла через морозну погоду на вулиці. Також колеса та шини автомобіля знаходились в справному стані. 
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 березня 2026 р. спірна постанова скасована.
У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що судом безпідставно та необґрунтовано було залишено поза увагою зафіксовані на відеозаписі обставини вчиненого позивачем правопорушення та надано оцінку лише діям поліцейських щодо безпідставності зупинки керованого позивачем транспортного засобу.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України. Обґрунтування обраного апеляційним судом виду провадження (письмове) наведено в ухвалі суду від 16 червня 2026 р.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
Судом першої інстанції встановлено, що 09 січня 2026 року в місті Кременчук по вулиці Кременчуцька дорога, ОСОБА_1 керував автомобілем Mersedes benz 407D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , де був зупинений поліцейським Дозорцевою К.С., яка склала постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що він керував транспортним засобом з не працюючими передбаченими конструкцією склообмивачами. За наслідками розгляду справи, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340грн.(а.с.12).
Постановляючи оскаржене рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) встановлена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Як вбачається зі змісту спірної постанови, позивачу було поставлено у провину керування транспортним засобом, у якого не працюють передбачені конструкцією склоомивачі та керування транспортним засобом, що має тех. неправності колес і шин, що, як зазначено у постанові, є порушенням п.31.4. 4. б та п.31.4.4 ПДР України.
Згідно п. 31.1 Правил дорожнього руху (ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р., технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
У п. 31.4 ПДР наведено перелік технічних несправностей і невідповідності їх вимогам, за яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством.
Згідно п.п. 31.4.4 «б» ПДР така заборона встановлена, якщо не працюють передбачені конструкцією транспортного засобу склообмивачі.
Склообмивач — це механізм автомобіля призначений для подачі рідини на лобове чи заднє скло або фару. Для автомобіля Mercedes-Benz 407D (як і для всієї серії Mercedes-Benz T1/TN) конструкція склоочисника (двірників) передбачена заводом-виробником. Система приводиться в дію за допомогою спеціальної трапеції склоочисника та мотора склоочисника, які забезпечують синхронний рух (https://dimavto.com/).
Колегія суддів дослідила відеозапис подій, який наданий відповідачем, і встановила, що 09.01.2026 в період часу з 11:53:05 до 11:53:10 год. здійснювалась перевірка роботи склообмивачів лобового скла транспортного засобу, яким керував позивач. Працівник поліції констатував відсутність подачі рідини на лобове скло. Позивач цю обставину не заперечував. У позовній заяві він також вказав на можливе підмерзання склоочисної рідини. 
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).
Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) також визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, у тому числі, працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Наданий відповідачем відеозапис з фотофіксацією подій з бодікамери працівника поліції, яка використовується на підставі статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», відповідає критеріям належності, допустимості та достовірності, визначеними статтями 72-74 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, інформація про наявність відеозапису зазначена і у спірній постанові (п.7), у зв`язку із чим підстави для виключення його із кола доказової бази відсутні.
Отже, обставина порушення позивачем п.п. 31.4.4 «б» ПДР підтверджена.
Щодо порушення позивачем п. 31.4.4. ПДР в частині «тех. несправності колес і шин», про що зазначено у спірній постанові, то відповідачем не надано суду доказів на підтвердження цього висновку, а зазначений вище відеозапис подій фіксації такого порушення не містить.
Однак, санкцією за частиною 1 статті 121 КУпАП є штраф в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 340 грн. (17 грн. х 20). Саме такий штраф і застосовано до позивача спірною постановою.
Відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП, суд першої інстанції визнав недоведення поліцейським того факту, що підставою для зупинки автомобіля під керуванням позивача було порушення ПДР, а саме – виявлення забруднення вітрового скла або непрацюючої системи склообмивачів «(доктрина плодів отруйного дерева, рішення ЄСПЛ)».
Колегія суддів критично ставиться до таких висновків суду з наступних підстав.
Водій транспортного засобу є учасником дорожнього руху, який зобов`язаний знати і неухильно дотримувати вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху (ст. 14 Закону України «Про дорожній рух»).
На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил дорожнього руху, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю (п. 2.4 ПДР).
Також Законом України «Про Національну поліцію» до кола основних повноважень поліції віднесено здійснення, у тому числі, превентивної та профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень; виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, вжиття у межах своєї компетенції заходів для їх усунення (п.1, 2 ч. 1 ст. 23).
Колегія суддів вважає за необхідне наголосити на обставині дії в Україні воєнного стану, введеного з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та його подальшим продовженням, у зв`язку із чим працівники правоохоронних органів Законом України № 2123-IX від 15.03.2022, наділені додатковими повноваженнями, спрямованими на забезпечення безпеки мирного населення, виявлення та знешкодження осіб, які порушують або мають намір порушити закон, запобігаючи скоєнню злочинів.
Натомість, водій зобов`язаний перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі (ст. 16 Закону України «Про дорожній рух»).
Щодо доктрини «плодів отруйного дерева», яка застосовувалась Європейським судом з прав людини, зокрема у справах «Шабельник проти України», «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України».
Суть цієї доктрини полягає у тому, що якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж. Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає сумнівним застосування судом першої інстанції зазначеної доктрини за наявності належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу порушення позивачем ПДР і відсутності доказів порушення прав позивача при його зупинці.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за наявності обставини порушення ним п.п. 31.4.4 «б» Правил дорожнього руху, яке полягає у керуванні транспортним засобом, в якому не працюють передбачені конструкцією склообмивачі. Застосований спірною постановою штраф відповідає санкції, передбаченої частиною 1 статті 121 КУпАП. 
Відсутність доказів порушення позивачем п.п. 31.4.4 ПДР – керування ТЗ, що має тех. несправності колес і шин, не змінює захід стягнення за доведене порушення п.п.31.4.4 «б», тому не є підставою для скасування спірної постанови.
Невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи є підставою для скасування оскарженого рішення у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України та прийняття нового судового рішення. У задоволенні позову колегія суддів відмовляє з мотивів, наведених у цій постанові.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Полтавській області - задовольнити.
Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2026 р. в адміністративній справі №401/149/26 - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області, поліцейського 1 взводу 1 роти патрульної поліції в місті Кременчук УПП в Полтавській області Дозорцевої Кристини Сергіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 6485902 від 09.01.2026 - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 07 липня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий