Справа № 352/1129/26
Провадження № 3/352/306/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Кузьменко С.В., 
за участі:
прокурора        Боднар Г.Ю.
особи, яка притягається до відповідальності     ОСОБА_1 
адвоката       Говзана М.М,

розглянувши протоколи і матеріали, що надійшли з управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 
до адміністративної відповідальності за частинами першою та другою статті 172-7 кодексу України про адміністративні правопорушення ,

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст протоколів про адміністративне правопорушення:
Оперуповноваженим 8-го відділу (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Михайлюком В.П. 30 квітня 2026 року складено протоколи про адміністративне правопорушення за наступних обставин:
- ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією у відповідності до підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», вчинила дії і прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме 20 грудня 2024 року, перебуваючи в приміщенні Лисецької селищної ради за адресою: Івано-Франківська область, смт. Лисець, вулиця Січових Стрільців, будинок 55, взяла участь в голосуванні на засідання 50 сесії VIII демократичного скликання Лисецької селищної ради за питання «Про встановлення умов оплати праці селищному голові в 2025 році» на користь селищного голови Лисецької селищної ради ОСОБА_2 , у прямому підпорядкуванні котрого знаходиться ОСОБА_1 , чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною другою статті 172-7 КУпАП, а саме прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.
Згідно протоколу про адміністративні правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною другою статті 172-7 кодексу України про адміністративні правопорушення.
- ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією у відповідності до підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», порушила вимоги статті 28 цього Закону, а саме не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, а саме 20 грудня 2024 року, перебуваючи в приміщенні Лисецької селищної ради за адресою: Івано-Франківська область, смт. Лисець, вулиця Січових Стрільців, будинок 55, не повідомила колегіальний орган – сесію Лисецької селищної ради про наявність у неї реального конфлікту інтересів, під час голосування на засідання 50 сесії VIII демократичного скликання Лисецької селищної ради за питання «Про встановлення умов оплати праці селищному голові в 2025 році» на користь селищного голови Лисецької селищної ради ОСОБА_2 , у прямому підпорядкуванні котрого знаходиться ОСОБА_1 , чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною першою статті 172-7 КУпАП, а саме прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.
Згідно протоколу про адміністративні правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною першою статті 172-7 кодексу України про адміністративні правопорушення.

2. Рух провадження
07 травня 2026 року протоколи про адміністративне правопорушення із доданими матеріалами надійшли до Тисменицького районного суду для розгляду по суті та згідно із протоколом автоматичного розподілу справ переданий до розгляду судді Олійнику М.Ю.
Постановою судді від 08 травня 2026 року справи за вказаними протоколами об`єднані в одне провадження.
Указом Президента України від 19 травня 2026 року суддю ОСОБА_3 призначено на посаду судді Чернігівського апеляційного суду, в зв`язку із чим розпорядженням керівника апарату Тисменицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 від 01 червня 2026 року призначено повторний автоматизований розподіл даної кримінальної справи відповідно до вимог чинного законодавства України, за результатами розгляду якого справа передана судді Кузьменку С.В. та призначена до розгляду на 12 червня 2026 року.
12 червня 2026 року розгляд справи відкладено на 26 червня 2026 року в зв`язку із неявкою ОСОБА_1 через перебування на лікарняному.
26 червня 2026 року розгляд справи відкладено на 03 липня 2026 року в зв`язку із неявкою ОСОБА_1 через перебування на лікарняному.
03 липня 2026 року розгляд справи відкладено на 06 липня 2026 року в зв`язку із неявкою ОСОБА_1 через перебування на лікарняному.
06 липня 2026 року розгляд справи відкладено на 10 липня 2026 року на стадії дослідження доказів.
10 липня 2026 року розгляд справи відкладено на 13 липня 2026 року для надання можливості сторонам надати пояснення у справі з урахуванням досліджених доказів.

3.Позиція сторін
Особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , пояснила, що вона не визнає себе винуватою та просить провадження у справі закрити.
Адвокат Говзан М.М., ( далі -Адвокат), який представляє інтереси ОСОБА_1 на підставі ордера, надав клопотання про закриття провадження у справі. Вважає, що:
-в діях ОСОБА_1 наявний потенційний, а не реальний конфлікт інтересів;
-для відповідальності за цією статтею має бути корисливий умисел,я кого немає і стороною звинувачення не доведено такого умислу;
-заохочення ОСОБА_1 протягом року здійснювалось дійсно головою селищної ради, але шляхом здійснення розпорядження на рівні з іншими працівниками селищної ради;
-посилається на висновок науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права і. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е та судову практику, зокрема постанову суду у справі № 138/2656/23, в якій за аналогічних обставин провадження закрито в зв`язку із відсутністю складу правопорушення.

Прокурор Івано-Франківської окружної прокуратури Боднар Г.Ю. ( далі – Прокурор), який бере участь на підставі доручення керівника органу прокуратури, просила визнав ОСОБА_1 винуватою та призначити стягнення у вигляді 3400 гривень. 
Зазначила, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення к депутат селищної ради, а реальний конфлікт інтересів виник через її перебування на посаді секретаря селищної ради та прямого підпорядкування селищному голові. За таких обставин, вважає, що наявний реальний конфлікт інтересів. Посилається на судову практику, зокрема постанови судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 339/378/25, в якій за аналогічних обставин особа притягнута до відповідальності. 

4. Докази, досліджені під час судового розгляду:
4.1 Пояснення особи, яка притягається до відповідальності
ОСОБА_1 вважає, що жодних порушень не вчиняла. Вона дійсно брала участь в сесії та голосувала за виділення премії селищному голові. Вона працює на посаді секретар селищної ради та підпорядковується цьому голові. Корупції в своїх діях не вбачає та вказує, що саме вона вела протокол засідання селищної ради

4.2 Письмові докази:
Протоколи про адміністративне правопорушення:
Згідно із текстом протоколів:
- ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією у відповідності до підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», вчинила дії і прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме а саме 20 грудня 2024 року, перебуваючи в приміщенні Лисецької селищної ради за адресою: Івано-Франківська область, смт. Лисець, вулиця Січових Стрільців, будинок 55, взяла участь в голосуванні на засідання 50 сесії VIII демократичного скликання Лисецької селищної ради за питання «Про встановлення умов оплати праці селищному голові в 2025 році» на користь селищного голови Лисецької селищної ради ОСОБА_2 , у прямому підпорядкуванні котрого знаходиться ОСОБА_1 , чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною другою статті 172-7 КУпАП, а саме прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.
- ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією у відповідності до підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», порушила вимоги статті 28 цього Закону, а саме не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, а саме 20 грудня 2024 року, перебуваючи в приміщенні Лисецької селищної ради за адресою: Івано-Франківська область, смт. Лисець, вулиця Січових Стрільців, будинок 55, не повідомила колегіальний орган – сесію Лисецької селищної ради про наявність у неї реального конфлікту інтересів, під час голосування на засідання 50 сесії VIII демократичного скликання Лисецької селищної ради за питання «Про встановлення умов оплати праці селищному голові в 2025 році» на користь селищного голови Лисецької селищної ради ОСОБА_2 , у прямому підпорядкуванні котрого знаходиться ОСОБА_1 , чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною першою статті 172-7 КУпАП, а саме прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.
ОСОБА_1 ознайомилась із протоколами та зазначила, що свою провину визнає частково

Супровідний лист від 13 березня 2026 року, яким селищним головою скеровано до управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області документи на запит

Характеристика на ОСОБА_1 за місце роботи

Підтвердження про ознайомлення  ОСОБА_1 із вимогами Закону України «Про запобігання корупції», згідно із яким вона ознайомлена із цими вимогами 26 листопада 2020 року.

Розпорядження № 02-ОС від 26 листопада 2020 року про прийняття ОСОБА_1 на посаду секретаря Лисецької селищної ради

Рішення Лисецької селищної ради № 2/11-2020 від 25 листопада 2020 року «Про початок повноважень депутатів Лисецької селищної ради», згідно із яким, прийнято до відома факт початку повноважень депатутів Лисецької селищної ради, в тому числі ОСОБА_1 . 

Протокол № 3 засідання лічильної комісії Лисецької селищної ради «Про результати таємного голосування з виборів секретаря Лисецької селищної ради від 25 листопада 2020 року» згідно із яким ОСОБА_1 , вважається обраною на посаду секретаря Лисецької селищної ради

Рішення Лисецької селищної ради № 4/11-2020 від 25 листопада 2020 року «Про обрання секретаря Лисецької селищної ради», згідно із яким, на посаду секретаря Лисецької селищної ради обрано ОСОБА_1 .

Посадова інструкція секретаря Лисецької селищної ради, із якою ОСОБА_1 ознайомлена 04 січня 2021 року.
Згідно із текстом інструкції, секретар підпорядковується безпосередньо селищному голові.

Особова картка ОСОБА_1 . 

Рішення Лисецької селищної ради № 16/1/12-2024 від 20 грудня 2024 року «Про встановлення умов оплати праці селищному голові в 2025 році, яким встановлені селищному голові ОСОБА_2 надбавки за високі досягнення в роботі, щомісячне преміювання, допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань

Перелік депутатів, які брали участь в голосуванні, в тому числі ОСОБА_1 із позначкою «за»

5. Опис обставин, установлених під час розгляду справи та висновки суду
У відповідності до вимог статті 252 кодексу України про адміністративні правопорушення суддя оцінює докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до рішення Конституційного Суду № 4-р(П)/2022 від 15 червня 2022 року визначені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) поняття„кримінальне звинувачення“, „кримінальне правопорушення“ мають „автономне значення“. Критеріями, на підставі яких Європейський суд з прав людини встановлює, чи застосовувати кримінальний аспект статті 6 Конвенції, є: 1) юридична кваліфікація діяння в національному законодавстві [тобто з`ясування того, як кваліфікують діяння в національному праві: кримінальне правопорушення (злочин), адміністративне правопорушення, дисциплінарне тощо]; 2) природа правопорушення; 3) характер і суворість (ступінь тяжкості) покарання, що його може бути застосовано до особи. Для застосування статті 6 Конвенції в аспекті розуміння поняття „кримінальне звинувачення“ достатньо, щоб правопорушення за своїм характером вважалось „кримінальним“ згідно з Конвенцією або щоб за вчинене правопорушення до особи було застосовано покарання, яке за своїм характером і ступенем суворості належало в цілому до „кримінальної“ сфери. Таким чином, за сталою практикою Європейського суду з прав людини такі адміністративні стягнення, як адміністративний арешт і значні адміністративні штрафи, є співмірними з кримінальним покаранням
При вирішенні конкретної справі, Cуд звертає увагу на те, що санкцією частини другої статті 172-7 кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачений такий вид стягнення як штраф у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3400 гривень. При цьому розмір штрафу є більшим від розміру покарань, передбачених за вчинення окремих видів кримінальних проступків.
Крім того, відомості щодо особи, яка вчинила правопорушення, пов`язане із корупцією, заносяться до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані із корупцією правопорушення, що становить втручання в права людини протягом тривалого строку.
В зв`язку із викладеним Суд вважає, що на особу, що притягається до адміністративної відповідальності за статтею 172-7 КУпАП, розповсюджуються такі ж визначені Конституцією України та Конвенцією гарантії права на справедливий суд, як і на осіб, що притягаються до кримінальної відповідальності, зокрема норми частин третьої статті 62 Конституції України та частини четвертої статті 17 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також принцип індивідуального характеру відповідальності особи у відповідності до статті 61 Конституції України.
Частиною першою статті 251 кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів по адміністративні правопорушення, в даному випадку на посадових осіб управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України. Крім того, обов`язкову участь у розгляді справ цієї категорії бере прокурор, який в цій справі фактично представляє сторону звинувачення.

5.1 щодо підстав для закриття провадження на підставі статті 38 КУпАП.
Відповідно до частини четвертої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 51, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Події, в яких звинувачується ОСОБА_1 , відбулись 20 грудня 2024 року.
Таким чином, провадження в цій справі може розпочинатись виключно протягом 6 місяців з моменту виявлення правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення складено 30 квітня 2026 року
В ході розгляду справи сторонами не надано доказів, коли саме посадовій особі, уповноваженій на складення протоколу, стало відомо про наявність підстав для складення протоколу.
Із долучених до протоколу доказів вбачається, що останній такий доказ надано 13 березня 2026 року, про що свідчить супровідний лист селищного голови із наданням копій документів. 
Ані посадовою особою, якою складено протокол, ані Прокурором не надано до суду доказів, які б були підтверджували отримання ними доказів після 13 березня 2026 року повідомлення до управління стратегічних розслідувань.
Відповідно, з 13 березня 2026 року (моменту отримання копій документів) до 30 квітня 2026 року ( моменту складення протоколу) посадовою особою, уповноваженою на збирання доказів, не отримано будь-яких нових доказів, які б не перебували в його розпорядженні станом на 13 березня 2026 року та наявність яких б унеможливила складення протоколу 13 березня 2026 року.
За таких обставин, Суддя вважає, що у вказаному конкретному випадку посадовою особою, уповноваженою на складення протоколу, виявлено порушення саме в день надходження до нього копій документів, а саме 13 березня 2026 року.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38цього Кодексу.
Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення регулюється главою 22 КУпАП.
Відповідно до статті 279КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Таким чином, стадія розгляду справи завершується дослідженням доказів та вирішенням клопотань, після чого розпочинається наступна стадія - винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, порядок якої регулюється главою 23 КУпАП.
Відповідно до статті 283 КУпАП, яка міститься в главі 23 цього Кодексу, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган виносить постанову по справі.
Таким чином, законодавець розрізняє стадії розгляду справи про адміністративне правопорушення, винесення постанови по справі та стадію оскарження постанови по справі, яка регулюється статтею 24 цього Кодексу.
Відповідно до частини четвертої статті 38 кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Подія, за якою складено протокол в цій справі, відбулась 30 грудня 2024 року, а виявлено правопорушення в день надходження до уповноваженого органу відповідно інформації, тобто 13 березня 2026 року.
Відповідно визначений статтею 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення в цій справі спливає 13 вересня 2026 року та провадження у справ підлягає закриттю, якщо станом на 13 вересня 2026 року розгляд справи про адміністративне правопорушення не буде завершено.
Розгляд справи в цій справі завершено 13 липня 2026 року після чого Суд перейшов до стадії винесення постанови.
Відповідно, на момент завершення розгляду справи про адміністративне правопорушення строки накладення адміністративного стягнення в цій справі не закінчились, в зв`язку із чим підстави для закриття провадження на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП відсутні.

5.2 щодо посилань учасників на судову практику в інших справах та висновок науково-правової експертизи.
Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судами мають враховуватись висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Сторони посилаються на судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, необхідність врахування висновків яких не передбачено частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Адвокатом не долучено до справи висновок науково-правової експертизи, в зв`язку із чим Суддя не надає оцінки цьому висновку, в тому числі щодо його релевантності до обставин у справі № 352/1129/26,а також наявності або відсутності підстав для його застосування.

5.3 щодо доводів Адвоката про корисливий мотив 
Адміністративні протоколи стосовно ОСОБА_1 складено за статтею 172-7 КУпАП, тобто за вчинення правопорушення, пов`язаного із корупцією.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність
Статтею 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та/або вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Таким чином, вказаними нормами права не передбачений обов`язковий корисливий мотив для вчинення правопорушення, в зв`язку із чим Суддя відхиляє вказані доводи Адвоката

5.4 щодо визначення наявності реального або потенційного конфлікту інтересів
Відповідно до частин першої та другої статті 172-7 КУпАП особа підлягає відповідальності за неповідомлення про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчиення дійчи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Таким чином, за вказаними статтями особа підлягає відповідальності виключно у випадку наявності в її діях реального, а не потенційного конфлікту інтересів.
Особа, уповноважена на складення протоколу та Прокурор вважають, що в діях ОСОБА_1 наявний реальний конфлікт інтересів, оскільки вона:
-підпорядковується безпосередньо голові селищної ради, за призначення премій якому здійснювала голосування;
-має приватний інтерес, який зумовлений бажанням отримати матеріальне заохочення у вигляді премії для себе особисто як секретаря селищної ради, а прийняття відповідних рішень відноситься до компетенції голови селищної ради
-у разі прийняття рішення на користь голови селищної ради може розраховувати на лояльне ставлення, додаткове матеріальне заохочення, уникнення негативної реакції на негативні наслідки роботи
ОСОБА_1 та Адвокат визнають фактичні обставини щодо дій ОСОБА_1 , викладені в протоколах, однак вважають, що в даному випадку наявний потенційний конфлікт інтересів,а не реальний, в зв`язку із чим в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-7 КУпАП.
Таким чином, визначальним для цієї справи є визначення наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 саме реального конфлікту інтересів.
Суддя нагадує, що вказана справа відноситься до справ, пов`язаних із корупцією та, з урахуванням критеріїв кримінального переслідування, на особу, що притягається до відповідальності за цією статтею, поширюються права…. , в тому числі щодо доведення звинувачення поза розумним сумнівом.
Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином сторона звинувачення має довести наявність обставин, що свідчать про вчинення правопорушення, на підставі доказів, наданих суду, які б поза розумним сумнівом свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів.
Відповідно до вимог частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальним конфліктом інтересів є суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Таким чином, реальний конфлікт інтересів виникає за наявності одночасно кількох умов:
- наявності приватного інтересу особи;
-наявності у цієї особи службових або представницьких повноважень;
-виникнення суперечностей між приватним інтересом та повноваженнями;
-вплив цих суперечностей на об`єктивність і неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватним інтересом є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.
Як встановлено в ході розгляду справи, беручи участь 30 грудня 2024 року у голосуванні питання «Про встановлення умов оплати праці селищному голові в 2025 році» ОСОБА_1 виконувала свої представницькі, тобто публічні, функції як депутат Лисецької селищної ради Івано-Франківської області.
Співставляючи між собою вищевказані норми Закону України «Про запобігання корупції» та Закону України «Про місцеве самоврядування», Суддя зауважує, що суть приватного інтересу депутата як однієї зі складових конфлікту інтересів визначається у кожному конкретному випадку залежно від змісту рішення місцевої ради, можливості його впливу на обсяг прав та обов`язків депутата, наявності в нього особистої зацікавленості у певних правових наслідках реалізації рішення після його прийняття.
У депутата приватний інтерес існуватиме, зокрема, у випадках, якщо рішенням ради, у розгляді та прийнятті якого він бере участь, передбачається надання переваг, благ, вигод для нього особисто.
Поряд з цим, сама по собі наявність трудових відносин у депутата, якщо така особа одночасно є посадовою особою місцевого самоврядування, та підпорядковується голові місцевої ради (одночасно і як депутат, і за посадою в органі місцевого саморядуванння) не породжує приватного інтересу.
Методичні рекомендації НАЗК щодо конфлікту інтересів та його складових зазначають, що Закон допускає необмежене коло обставин та ситуацій, що можуть свідчити про наявність приватного інтересу чи зумовлювати його виникнення за певних умов. Одночасно, до типових обставин та ситуацій, що свідчать про наявність приватного інтересу чи зумовлюють його виникнення, НАЗК відносить реалізацію службових/ представницьких повноважень стосовно себе, а не інших осіб. До таких ситуацій, як зазначається в Рекомендаціях, можна віднести прийняття (або участь у прийнятті) будь-яких рішень дискреційного характеру особою щодо себе самої. Наприклад, які стосуються оплати праці, відведення земельних ділянок, використання права на депутатське звернення чи депутатський запит у власних інтересах тощо.
Таким чином, спеціальним уповноваженим органом щодо запобігання корупції не відноситься до типових ситуацій виникнення реального конфлікту інтересів під час здійснення представницьких повноважень стосовно особи, у підпорядкуванні якої перебуває особи, що здійснює такі повноваження.
Отже, сам по собі факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах як секретаря Лисецької селищної ради, не є достатнім доказом наявності у неї приватного інтересу та виникнення у зв`язку із цим реального конфлікту інтересів при реалізації нею функцій депутата селищної ради.
В цьому контексті голосування, в якому брала участь ОСОБА_1 не впливало і не могло вплинути на об`єктивність прийняття щодо неї будь-яких рішень або вчинення чи не вчинення дій на посаді з боку голови Лисецької селищної ради Івано-Франківської області ОСОБА_2 як до підпорядкованої особи, яка обіймає посаду в цьому ж органі місцевого самоврядування.
Можливість використання Лисецьким селищним головою задля інтересів ОСОБА_1 в майбутньому при вирішенні тих чи інших службових завдань, лояльного ставлення або матеріального заохочення тощо, є виключно припущенням, особи, якою складено протокол та Прокурора. При цьому Суддя нагадує, що звинувачення не може обґрунтовуватись а припущеннях. 
Крім того, відповідно до частини другої статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» Умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», визначено, що Умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених цією постановою, і схем посадових окладів згідно з додатками 48-53 і 57 
Таким чином, визначення умов оплати праці ОСОБА_1 відноситься до компетенції Лисецької селищної ради, а не Лисецького селищного голови.
Особою, уповноваженою на збирання доказів та Прокурором не надано до суду будь-яких доказів, які б свідчили, що прийняття рішень щодо визначення умов оплати праці ОСОБА_1 відноситься до компетенції Лисецького селищного голови. Зокрема, посадова інструкція ОСОБА_1 містить інформацію виключно щодо її підпорядкування селищному голові, а не про умови оплати праці ОСОБА_1 .
Таким чином, розглядом справи не встановлений існуючий приватний інтерес ОСОБА_1 , тобто конкретні особисті бажання, потреби, вимоги реалізацію яких міг би задовільнити (сприяти цьому) селищний голова.
Матеріали справи не містять доказів, що дозволяють встановити наявність пільг та переваг, які Лисецький селищний голова ОСОБА_2 , діючи законно та правомірно, міг би надати ОСОБА_1 , а також негативні наслідки від яких вона могла б її позбавити.
А тому, доводи особи уповноваженої на складання протоколу про те, що має місце «класична формула» під назвою «ти задовольняєш мій приватний інтерес (надаєш премію та надбавку моїм близьким особам, я задовольняю твій приватний інтерес (надаю тобі премію та надбавку)» є неспроможними, оскільки селищний голова ОСОБА_2 , реалізовуючи свої повноваження щодо видання розпоряджень про преміювання працівників Лисецької селищної ради Івано-Франківської області, має діяти у визначеному Законом та іншими нормативними актами порядку та у відповідності з механізмом, затвердженим селищною радою, а доказів протилежних дій особою, уповноваженою на складення протоколу та Прокурором до суду не надано.

5. Висновки Судді щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 .
Таким чином, за результатами дослідження доказів у справі у відповідності до вимог статті 252 кодексу України про адміністративні правопорушення, Суддя приходить до висновку, що особою, уповноваженою на збирання доказів та Прокурором не надані докази, які б свідчили поза розумним сумнівом, про наявність в діях ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, в зв`язку із чим в її діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 172-7 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 кодексу України про адміністративні правопорушення.
В зв`язку із викладеним, керуючись статтями 247, 283, 284 кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення  ОСОБА_1 вимог частин першої та другої статті 172-7 кодексу України про адміністративні правопорушення закрити в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Згідно статті 287 Кодексу про адміністративні правопорушення України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя          Сергій КУЗЬМЕНКО