Справа № 204/3330/26
Провадження № 2-а/204/46/26 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
49006, м. Дніпро, проспект Лесі Українки 77-б тел. (056) 371 27 02, inbox@kg.dp.court.gov.ua 
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючої судді    Дубіжанської Т.О.
за участю секретаря    Жеребцової В.Д.
розглянувши у порядку спрощеного провадження в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до  ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд скасувати постанову № R443141 від 25.03.2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення штрафу у розмірі 17 000 грн. та закрити провадження в адміністративній справі.
В обґрунтування позову зазначив, що він перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 та має відповідний статус «Військовозобов`язаний». Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» позивач вчасно уточнив свої військово-облікові дані (адресу проживання, номер засобів зв`язку через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (застосунок "Резерв +" розробником якого є Міністерство оборони України), має про це відповідну відмітку в застосунку «Резерв +», також має номер в Електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» 080520251425429600026. Позивач правила військового обліку не порушував, ніяких повісток щодо явки для уточнення військово-облікових даних від відповідача позивач не отримував, 25.03.2026 року позивач оновив мобільний застосунок «Резерв+» та побачив постанову № R443141 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 25.03.2026 року, якою на громадянина ОСОБА_1 , накладено штраф у сумі 17000 грн. Зі змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є те, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. При цьому у постанові також зазначені наступні дані: дата надходження від особи заяви, в якій вона зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Із зазначеною постановою позивач не погоджується, оскільки, жодних заяв про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з порушенням правил військового обліку ані в паперовій, ані в будь-якій іншій формі позивач не підписував та до відповідача не подавав. Жодні повістки особисто позивачу не вручались, крім того позивач не отримував жодних поштових відправлень від відповідача, не відмовлявся від їх отримання та не отримував жодних повідомлень від служби поштового зв`язку про надходження листа від відповідача. Будь-які повідомлення позивача за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» не здійснювались, таким чином відсутні будь-які відомості про те, що позивач взагалі був обізнаний про існування такої повістки, отримував її або відмовився від її отримання тощо. Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку. Отже, винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було передчасним, оскільки посадовою особою взагалі не з`ясовано чи був обізнаний позивач про таку повістку. У зазначеній постанові не зазначено військове звання, відсутній сам підпис, а отже постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП щодо змісту постанови, не містить підпису, а тому не може вважатись законною. по-четверте, у постанові відповідачем не зазначено час та місце вчинення правопорушення, а отже не можливо встановити чи дотримано строки накладення адміністративного стягнення. Адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке полягає, зокрема, у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не носить характеру триваючого, а є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час. Натомість, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу не містить дату та час, в які позивач мав прибути до ТЦК та СП. Враховуючи зазначене, дії відповідача є протиправними а постанова № R443141 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 25.03.2026 року підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 14 квітня 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 14 квітня 2026 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.
14.05.2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що 25.03.2026 року за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що позивач в порушення вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», не з`явився за викликом повісткою № 4071236 для уточнення даних, переданою для вручення мобільній групі Центральної адміністрації ДМР, про причину неявки Відповідача не повідомив, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), у зв`язку з чим, враховуючи подану заяву позивачем про визнання вчиненого ним правопорушення та розгляд справи без його участі, було винесено постанову про адміністративне порушення за номером R443141 від 25.03.2026 року за відсутності позивача, якою накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000.00 грн. Крім того, 25.03.2026 року об 12:42:58 позивач наклав кваліфікований електронний підпис на свою заяву в порядку ст. 279-9 КУпАП та направив її для розгляду до ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом доступного функціоналу в мобільному застосунку «Резерв+», тобто через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, маючи порушення правил військового обліку. Даною заявою позивач визнав вчинене ним правопорушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: не прибуття за повісткою до ТЦК та СП (відповідальність за такі дії передбачена ст. 210-1 КУпАП) та надав згоду на притягнення до адміністративної відповідальності за особистої відсутності.
18.05.226 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що з доводами зазначеними у відзиві позивач не погоджується з огляду на те, що оскаржувану постанову № R443141 від 25.03.2026 року вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 порушено строки накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків.
У судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення № R443141 від 25.03.2026 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн.
Як вбачається з даної постанови, відповідно до даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці, чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Представником ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із відзивом на позов було надано заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 279-9 КУпАП про визнання вчиненого адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності.
Дослідивши надану заяву порядку ст. 279-9 КУпАП, судом було встановлено, що заява подана позивачем, ОСОБА_1 та підписана шляхом накладання кваліфікованого електронного підпису 25.03.2026 року о 12:42:58.
Тому, у суду відсутні підстави вважати, що заява в порядку ст. 279-9 КУпАП, була направлена сторонньою особою, окрім як ОСОБА_1 , а тому пояснення позивача щодо зазначеної заяви є безпідставними та необґрунтованими. 
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
У відповідності до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.
Положеннями ч. 3, 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає, зокрема взяття громадян на військовий облік, дотримання правил військового обліку. Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Частинами 3, 5 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до військово-облікового документу, з застосунку «Резерв +», ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , звання солдат, потребує проходження базової загальновійськової підготовки, Солдат резерву. Має відстрочку до 03.05.2026 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23. Дата уточнення даних 11.08.2025 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Як вбачається з позову, позивач не погоджується з постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки ним не отримувалось повітки, жодних заяв про вчинення адміністративного правопорушення він не підписував та не подавав до відповідача та відповідачем були порушенні строки притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Вимогами ст. 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Згідно вимог ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Правила військового обліку встановлені Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ), Законом України від 21.10.1993 №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон №3543-XII), Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі Порядок).
За правилами, встановленими статтею 1 Закону України від 06.12.1991 №1932-ХІІ «Про оборону України», особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відтак особливий період в Україні розпочався 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію». Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який ще триває.
Закон №3543-XII встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі підприємства, установи й організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Статтею 22 Закону №3543-XII визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. За приписами ч. 1 ст. 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Відповідно до статті 42 Закону №2232-ХІІ та пункту 19 Порядку, громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.
Встановлені судом обставини підтверджують обізнаність позивача про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується заявою направленою ОСОБА_1 на адресу відповідача в електронний спосіб. Відповідно до заяви поданої в порядку ст. 279-9 КУпАП, ОСОБА_1 визнав вчинене ним адміністративне правопорушення та надав згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності.
Що стосується посилань позивача на той факт, що постанова по справі про адміністративне правопорушення № R443141 від 25.03.2026 року, була винесена з пропущенням строків визначених ст. 38 КУпАП, то суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах дев`ятій і десятій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Відповідно до ч. 9 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Оскільки дане правопорушення є триваючим, суд прийшов до висновку, що постанова № R443141 від 25.03.2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , була винесена в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП. 
У зв`язку з вищевикладеним, за вказаних обставин позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки у задоволені позову відмовлено, то не підлягають відшкодуванню судові витрати. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 38, 210-1, 213, 254, 247, 279-9, 280, 288 КУпАП, ст. Законом України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», ст. ст. 2, 5, 7, 9, 72-79, 122, 132, 134, 139, 241-246, 257, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду або через Чечелівський районний суд міста Дніра протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя      Т.О. Дубіжанська