Справа № 2-а-322/11 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2011 року . Святошинський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді - Чалої А.П., 
при секретарі - Ковтун Р.Г., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві адміністративну справу за позовом 
ОСОБА_1 
до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва 
про визнання дій протиправними, зобов*язання нарахувати та виплатити 30% надбавку 
до пенсії як дитині війни, -
В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва та просить визнати дії відповідача щодо відмови в нарахуванні і виплаті йому щомісячної державної 30% надбавки до пенсії як дитині війни у відповідності до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" неправомірними і зобов*язати відповідача здійснити перерахунок і виплату їй 30% надбавку до пенсії як дитині війни у відповідності до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період часу з 01.01.2006р. по теперешній час з урахуванням попередніх виплат та виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на відповідні періоди часу, зобов*язати відповідача нарахувати та виплатити в повному обсязі щомісячну соціальну допомогу як дитині війни протягом п*яти днів з дня набрання постановою законної сили та поновити строк звернення до адміністративного суду.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є "дитиною війни" в розумінні Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і має право на пільги, передбачені цим Законом, зокрема, відповідно до ст.6 цього Закону, має право на отримання щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Позивач вказував, що бездіяльність відповідача грубо порушує його законні права, позбавляє права отримувати щомісячну доплату до пенсії в належному розмірі, яка визначена чинним законодавством, а також просив поновити строк звернення до адміністративного суду, оскільки про порушення свого права йому стало відомо лише після отримання відмови відповідача в грудні 2010р.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на порушення його пенсійних прав.
Представник відповідача в судове засідання не з*явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, направив письмові заперечення проти позову і просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, а також у зв*язку із пропуском строку на звернення до адміністративного суду на підставі ст.ст. 99, 100 КАС України (а.с. 13).
Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі матеріалів, що є в справі згідно ст.128 КАС України.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Житні Гори Таращанського району (а.с. 4 - копія паспорту) і знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві Святошинського району і отримує пенсію за віком (а.с. 6 - копія пенсійного посвідчення).
На день звернення позивача до суду (15.12.2010р.), нарахування доплати до пенсії в сумі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідачем не здійснено, у зв*язку з чим позивач15.12.2010р. письмово звертався до відповідача (а.с. 7 - копія заяви) і отримав лист-відмову (а.с. 8 - копія листа).
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов*язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В частині 1 ст.46 Конституції України вказано про те, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінносями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. 
Суд застосовує принцип верховенства права також з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу дітей війни, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України "Про соціальний захист дітей війни".
Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (02.09.1945р.) Другої світової війни було менше 18 років.
Позивач є "дитиною війни" в розумінні Закону України "Про соціальний захист дітей війни", що не заперечується відповідачем, а відтак, на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний захист дітей війни", в тому числі й право на підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного вище Закону.
Наявність у позивача права на призначення йому підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується ст.46 Конституції України.
Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист.
Разом з тим, згідно ст.7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України, а не за рахунок бюджету Пенсійного фонду України. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату щомісячних надбавок дітям війни, це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена надбавка.
Посилання відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплат доплати до пенсії не може братися судом до уваги, оскільки відсутність коштів не є підставою невиконання зобов*язань, покладених на управління законодавством, оскільки реалізація особою права, яке пов*язане з отриманням бюджетних коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання надбавки до пенсії, яка прямо передбачена законом.
Відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (в редакції від 09.07.2007р.), дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.
Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб*єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.
Враховуючи те, що позивач є дитиною війни, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання надбавки до пенсії.
Наділивши дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов*язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є дітьми війни, тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв*язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов*язання держави забезпечити соціальний захист дітей війни.
Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що пенсія позивачу повинна нараховуватись і виплачуватись з врахуванням вимог ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" щодо 30% надбавки до пенсії, оскільки він є "дитиною війни" і підпадає під дію вказаного вище матеріального Закону, а тому позовні вимоги в цій частині суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Визначаючи період, за який слід проводити перерахунок і виплату пенсії з врахуванням 30% надбавки, суд приходить до наступного.
Згідно частини 2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 звернувся суду з даним адміністративним позовом 15.12.2010р., в судовому засіданні не встановлено будь-яких причин, які могли бути визнані судом поважними, пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, позивач знав і повинен був знати про розмір його пенсії, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в межах строку звернення до адміністративного суду, а саме: за період з 15.06.2010р. по 31.01.2011р. - день винесення постанови, оскільки протиправність дій відповідача згідно діючого законодавства не може бути встановлена на майбутній час, як не може бути встановлено на майбутнє чинність Законів України, які передбачають перерахунок і виплату позивачу 30% надбавки до пенсії. 
Позовні вимоги про зобов*язання відповідача нарахувати та виплатити протягом п*яти днів з дня вступу постанови в законну силу позивачу щомісячну державну соціальну 30% надбавку до пенсії, задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтовані на вимогах закону.
Що стосується розрахунку розміру пенсії, суд приходить виходить з наступного.
Частиною 3 ст.46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Іншими словами: пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування, не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.
Статтею 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" визначено, що прожитковий мінімум застосовується зокрема для: встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім*ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України; формування Державного бюджету України та місцевих бюджетів.
Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування", мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому, частиною 3 статті 28 вказаного вище Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.
Враховуючи викладене, в контексті положень статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (в редакції від 09.07.2007р.) та частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування", суд вважає за можливе застосувати для визначення розміру щомісячної доплати до мінімальної пенсії за віком розмір прожиткового мінімуму, оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування".
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності і співставленні, а також приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду достатніх доказів в обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачу підвищити пенсію на 30% мінімальної пенсії за віком у відповідності до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", суд вважає необхідним частково задовольнити адміністративний позов, визнати дії відповідача щодо відмови підвищити пенсію позивачу на 30% мінімальної пенсії за віком у відповідності до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" протиправною та зобов*язати відповідача нарахувати та виплати позивачу надбавку до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком у відповідності до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 15.06.2010р. до 31.01.2011р. - день винесення даної постанови, в межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, за виключенням вже здійснених Управлінням Пенсійного фонду виплат позивачу в цей період часу, задовольнивши позовні вимоги частково.
Позовні вимоги до 15.06.2010р. ухвалою суду від 31.01.2011р. залишені без розгляду на підставі ст.100 КАС України.
Керуючись ст.ст. 7-12, 69-71, 99, 101, 128, 159-163 КАС України, суд, - 

П о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м.Києва щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 соціальної допомоги у вигляді надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком у відповідності до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" - протиправними.
Зобов*язати Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м.Києва нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку до пенсії, передбачену ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (в редакції від 09.07.2007р.), у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України "Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування", за період з 15.06.2010р. по 31.01.2011р. - день винесення постанови, за виключенням здійснених позивачу виплат за цей період часу.
Позовні вимоги до 15.06.2010р. ухвалою суду від 31.01.2011р. залишені без розгляду на підставі ст.100 КАС України.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Суддя: