ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.07.2026  	Справа №607/13799/26 Провадження №1-кп/607/1631/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі с./з. ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026211060000187 від 19.05.2026 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Каховка Херсонської області, українця, громадянина України, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , із середньою освітою, адреса проживання зі слів: АДРЕСА_1 , судимого вироком Бериславського районного суду Херсонської області від 1.07.2016 за ч. 4 ст. 187 ч. 2 ст. 15 п.6 ч. 2 ст. 115 ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до 10 років позбавлення волі, ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 18.10.2024 на підставі ст. 81-1 КК України звільнений умовно - достроково на 00 р. 09 міс. 02 дні для проходження військової служби за контрактом з встановленням адміністративного нагляду на 12 місяців, 

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, 
за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Встановлено, що постановою Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області від 01.09.2025 у справі № 699/1193/25, яка набрала законної сили 11.09.2025, ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП й накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Водночас ОСОБА_3 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, умисно не виконав зазначену постанову суду, що набрала законної сили.
Так, ОСОБА_3 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, тим самим умисно не виконуючи вищевказане судове рішення, 18.05.2026 близько 10 години 25 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «Ауді А4» із іноземною реєстрацією НОМЕР_2 по авто дорозі М - 19 в смт. В. Березовиця, Тернопільського району Тернопільської області, був зупинений працівниками УПП в Тернопільській області за порушення Правил дорожнього руху. Після зупинки транспортного засобу встановлено, що ОСОБА_3 , керував автомобілем, будучи позбавленим права керувати транспортними засобами. У результаті чого 18.05.2026 працівниками УПП в Тернопільській області відносно ОСОБА_3 винесено постанову серії БАВ №217123 за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 121-3 КупАП.

2. Позиція сторони обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_4 підтримав обвинувачення в повному обсязі за ч.1 ст.382 КК України, вважаючи всіма поданими доказами винуватість ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення доведеною.
Також просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

3. Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні  ОСОБА_3 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав.
Повідомив, що обставини, викладені у обвинувальному акті відповідають дійсності.
Вказав, що він є військовослужбовцем, учасником бойових дій, тому просив призначити йому покарання у вигляді штрафу, оскільки інші види покарання ускладнять йому проходження військової служби.

4. Вирішення питання щодо проведення судового розгляду кримінального провадження у відповідності до приписів ч.3 ст.349 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

5. Статті (частини статті) КК України, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

6. Мотиви призначення покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, конкретні обставини справи, обставину, яка обтяжує покарання, а саме рецидив злочинів, обставину, яка пом`якшує покарання, до якої суд відносить визнання вини та щире каяття, особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем та здійснює захист України, а тому вважає за доцільне призначити йому покарання у вигляді штрафу в мінімальному розмірі.

7. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого в рамках кримінального провадження не обирався, а тому питання про його дію суд не вирішує.
Процесуальні витрати та речові докази, у вказаному кримінальному провадженні відсутні. 
Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1