Справа № 953/8084/26
н/п 2/953/4593/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року Київський районний суд м. Харкова у складі: 
судді Єфіменко Н.В.,
за участю секретаря Лущан В.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, 

встановив:

18 червня 2026 року ОСОБА_1 (далі: позивач) звернулась до ОСОБА_2 (далі: відповідач) з позовом про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , 2018 р.н., у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з подання позву і до досягнення повноліття.
В обґрунтування заявленої вимоги позивач посилалась ухилення відповідача з квітня 2026 від виконання батьківського обов`язку щодо утримання сина ОСОБА_3 , 2018 р.н.
До судового засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. Позивач подала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач причину неявки не сповістив. 
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Приписами ч.3 ст.131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, стосовно яких наявні відомості повідомлення про явку в суд, не є порушенням ст.129 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.
Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:
Позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 28.11.2018.
Дитина проживає із позивачем, що підтверджено довідками про взяття на облік ВПО №6309-7000583245 від 12.04.2022, №6309-7000583813 від 12.04.2022. 
Відповідач є військовослужбовцем, у період з 20.09.2025 по 20.09.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України. 
Дослідивши матеріали справи, суд висновує:
Статтею 51 Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-ІІІ від 26.04.2001 кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України
Згідно з ч.3 ст.81 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Як вбачається з положення ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Суд враховує, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання, не знаходиться у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
Обов`язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, враховуючи загальне правило, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обов`язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб.
Судом встановлено, що спільна дитина сторін проживає разом із позивачем і саме на позивача лягає основний тягар з утримання та виховання сина. На відповідача, як батька, покладений обов`язок утримувати сина до досягнення ним повноліття. Відповідач працездатний, військовослужбовець. Доказів про перебування на утриманні відповідача будь-яких інших осіб, суду не надано.
З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.06.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
За таких обставин позов підлягає задоволенню. 
Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст. 12,76,141,206,263-265 ЦПК України, ст.180,181,182,184,200, суд, 

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - задовольнити. 
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.06.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір в сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 . 
За перебування судді з 25.08.2026 по 07.09.2026 у нарадчій кімнаті у кримінальній справі №953/22781/21 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ч.4 ст.187 КК України повний текст рішення підписаний 07.09.2026.

Суддя Н.В. Єфіменко