Дата документу 27.07.2026 Справа № 333/8791/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Єдиний унікальний № 333/8791/25 Головуючий у 1 інстанції:  Кулик В.Б.
Провадження № 22-з/807/116/26 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2026 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючої: Кочеткової І.В.,
суддів: Мінгазова Р.В.,
Трофимової Д.А.,
розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Гешева Юлія Леонідівна, про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати у справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Гешевої Юлії Леонідівни до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПЕРШИЙ ПІСКИ», про усунення перешкод у користуванні житлом та захист права на недоторканість приватного життя,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом та захист права на недоторканість приватного життя.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2026 року позовні вимоги задоволено частково.
Зобов`язано власника і користувача квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та власника і користувача квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 спільно за власні кошти демонтувати (знести) самовільно встановлені металеві двері, через які здійснюється прохід до квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_3 та привести вказане приміщення у первісний стан протягом 20 календарних днів з дня набрання рішення законної сили.
Зобов`язано ОСОБА_2 , демонтувати пристрій відеоспостереження, розташований у тамбурі під`їзду № НОМЕР_1 на третьому поверсі між квартирами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , протягом 20 календарних днів з дня набрання рішення законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 816,80 грн. 
В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Стариченко М.П., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 21 липня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Стариченко М.П., залишено без задоволення, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2026 року у цій справі залишено без змін.
23 липня 2026 року через підсистему «Електронний суд» на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Гешева Ю.Л., про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 10000 грн. До заяви додано акт приймання-передачі наданихпослуг за ведення справи в апеляційній інстанції на суму 10000 грн. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ст.ст. 15, 133 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Згідно з ч.ч.1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.
Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивачки адвокатом Гешевою Ю.Л. надано суду апеляційної інстанції копію акту приймання – передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правничої (Правової) допомоги від 21.07.2026, яка складається із аналізу апеляційної скарги; підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу; участі у судовому засіданні суду апеляційної інстанції (т.2 а.с.12).
За результатами розгляду апеляційної скарги постановою Запорізького апеляційного суду від 21 липня 2026 апеляційну скаргу Єфременко О.В. залишено без задоволення, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2026 року у цій справі залишено без змін.
В заяві про ухвалення додаткового судового рішення адвокат Гешева Ю.Л. зазначає, що витрати позивачки на правничу допомогу становлять 10 000 грн. Адвокатом здійснено аналіз апеляційної скарги, підготовлено та подано відзиву на апеляційну скаргу, крім того адвокат приймала участь у судовому засіданні. 
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі? ? № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір – обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі? ?№ 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З огляду на викладене, вирішуючи, чи є розмір витрат позивача на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у даній справі, апеляційний суд враховує, що під час районного і апеляційного перегляду справи позиція позивача не змінювалася, а представництво його інтересів здійснювалося тим самим адвокатом в режимі відео конференції. Разом із тим, відзив на апеляційну скаргу є досить змістовним, містить аналіз судової практики за аналогічними справами, а також обґрунтовану відповідь на кожний довід апеляційної скарги.
Заперечень проти заявленого до відшкодування розміру судових витрат, їх розумність і обґрунтованість від апелянти і її представника не надходило. 
З огляду на те, що постановою Запорізького апеляційного суду від 21 липня 2026 апеляційну скаргу Єфременко О.В. залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, згідно з правилами ЦПК України, витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції на суму 10 000 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_2 .
Керуючись ст.ст. 137, 141, 270, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ :
Заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Гешева Юлія Леонідівна, про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Прийняти у цій справі додаткову постанову.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. (десять тисяч грн..) понесені позивачем при розгляді цивільної справи в апеляційному суді.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуюча: І.В. Кочеткова
Судді: Р.В. Мінгазов
Д.А. Трофимова