ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 381/1142/26
Провадження № 2/362/3883/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

10 липня 2026 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Медведєва К.В.,
секретаря судового засідання Бацула Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Васильків Обухівського району Київської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,-
В С Т А Н О В И В:
26 лютого 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, в якому просить суд стягнути з останнього грошові кошти в загальному розмірі 2 653 415,00 грн., з яких 300 500,00 грн. – кошти попередньої оплати, 2 352 915,00 грн. – пеня згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 20 березня 2025 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір підряду № 20-03/2025. Підрядник за цим договором своїх зобов`язань не виконав, тому замовник в односторонньому порядку розірвав договір і просить суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати та пеню.
30 березня 2026 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.
09 червня 2026 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Представник позивача адвокат Щелков Петро Сергійович в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.
Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоч про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подав.
У свою чергу відповідач відзив на позовну заяву у строк, встановлений ухвалою про відкриття провадження, до суду не подав, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення та оголосив перерву до 10.07.2026.
В судове засідання 10.07.2026 учасники не з`явилися.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Суд перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
20 березня 2025 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір підряду № 20-03/2025.
Також, 20 березня 2025 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до Договору.
Відповідно до пункту 1.1. Договору, Відповідач зобов`язується за завданням Позивача та відповідно до узгодженої з ним проектної документації власними та/або залученими силами і засобами, на свій ризик, з власних матеріалів та на власному виробництві виготовити споруду, а також за домовленістю Сторін здійснити інші, пов`язані із виробництвом та підготовкою до експлуатації продукції роботи, а Позивач зобов`язується прийняти та оплатити виготовлену продукцію та виконані роботи.
Приписами пункту 2.1. Договору встановлено, що строки та графік виготовлення продукції та виконаних робіт (їх окремих етапів) визначаються сторонами у додаткових угодах до цього Договору.
Згідно до пункту 4.2. Договору, попередньо погоджена сторонами вартість продукції та робіт (їх окремих етапів) за цим Договором, а також строки оплати визначаються Сторонами у відповідних додаткових угодах до цього Договору і специфікаціях до них та сплачується Позивачем у порядку, передбаченому Сторонами у таких додаткових угодах.
Пунктом 4.4. Договору передбачено, що розрахунки за договором здійснюються у безготівковій формі, шляхом перерахування замовником на розрахунковий рахунок підрядника грошових коштів.
Відповідно до пункту 3 додаткової угоди, вартість модульного будинку складає 601 000, 00 грн., включаючи вартість проектування.
Приписами пункту 4 додаткової угоди встановлено умови оплати за Договором. Так передоплата у розмірі 50%, що складає 300 500,00 грн., 25%, що складає 150 250,00 грн. – по готовності каркасу, 15%, що складає 90 150,00 грн. – по готовності до відвантаження на ділянку, 10%, що складає 60 100,00 грн. – після підписання актів виконаних робіт.
Пунктом 5 додаткової угоди встановлено, що строк виготовлення модульного будинку становить 8 тижнів з моменту отримання передоплати за Договором.
Так, на виконання умов Договору та додаткової угоди № 2 Відповідачем виставлено Позивачу рахунок-фактуру № 20-21-03/25 від 20 березня 2025 року.
21 березня 2025 року Позивачем було сплачено на поточний рахунок Відповідача 300 500,00 грн., з призначенням платежу «сплата за рахунок 20-21-03/25», що підтверджується платіжною інструкцією 2.1084899051 від 21 березня 2025 року. Таким чином, Позивачем було належним чином виконано умови Договору та пункту 4 додаткової угоди № 2 від 20 березня 2025 року.
Станом на день подання позову, ФОП ОСОБА_2 не приступив до виконання робіт, жодних дій на виконання умов Договору та додаткової угоди не вчинив, на телефонні дзвінки Позивача не відповідає, грошові кошти не повертає, що свідчить про порушення відповідачем умов договору та прав позивача, як споживача.
Стаття 1 Закону України «Про захист пав споживачів» визначає: 3) виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; 13) належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах, та умовам договору із споживачем; 15) недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем); 17) послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; 19) продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; 20) реалізація - діяльність суб`єктів господарювання з продажу товарів (робіт, послуг); 22) споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Частина 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають, зокрема, право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.
Згідно із положеннями статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів», Продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. Вимоги до продукції щодо її безпеки для життя, здоров`я і майна споживачів, а також навколишнього природного середовища встановлюються нормативно-правовими актами, в тому числі технічними регламентами. Виробник (виконавець) зобов`язаний забезпечити використання продукції за призначенням протягом строку її служби, передбаченого нормативно-правовим актом або встановленого ним за домовленістю із споживачем, а в разі відсутності такого строку - протягом десяти років.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. 
Згідно статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Виходячи з цього суд вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти в розмірі 300 500,00 грн. отриманих від позивача на виконання умов договору, який розірвано з ініціативи позивача.
Відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь Позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань у відповідності до умов ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».
Позивачем нараховано пеню за період з 19 травня 2025 року по 03 лютого 2026 року у розмірі 2 352 915,00 грн.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України р озмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Тлумачення ч. 3 ст. 551 ЦК України свідчить, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду за наявності однієї з умов: (а) якщо він значно перевищує розмір збитків; (б) за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2023 року у справі № 709/1320/21 вказано, що "за допомогою неустойки (штрафу, пені) допускається забезпечувати виконання значної кількості зобов`язань. Зокрема, неустойка може забезпечувати виконання: договірних зобов`язань, що традиційно для цивільного обороту, оскільки в більшості випадків саме в договорі його сторони встановлюють неустойку (штраф або пеню). Причому це може відбуватися як під час укладення договору для забезпечення виконання зобов`язання, так і після, але до виконання тих зобов`язань, які виникли на його підставі. Тлумачення статті 549 свідчить, що пеня є змінною величиною, оскільки її нарахування відбувається за кожен день прострочення".
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 липня 2025 року в справі № 904/1740/23 зазначено, що
"69. При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №920/1013/18, від 26.03.2020 у справі №904/2847/19).
70. Суд зазначає, що індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права".
Категорії "значно" та "надмірно", які використовуються у ст. 551 ЦК є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку з урахуванням того, що правила наведених статей спрямовані на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником. Чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір; і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. А тому, як зауважила об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50%, тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до норм ч. 3 ст. 551 ЦК, тобто в межах судового розсуду. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду. Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, що виключає формування єдиних (для вирішення спорів про стягнення неустойки) критеріїв та алгоритму визначення підстав для зменшення розміру неустойки та критеріїв для встановлення розміру, до якого суд має право її зменшити (див. постанову Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 911/2269/22).
Враховуючи те, що розмір пені нарахований позивачем майже у вісім разів перевищує суму авансу, то стягнення такого розміру пені очевидно може використовуватися як інструмент збагачення однієї сторони спору, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до суми авансового платежу, що був сплачений позивачем при підписанні договору підряду, а саме 300 500,00 грн. 
Отже, позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача підлягає стягненню кошти в сумі 601 000,00 грн., з яких, з яких 300 500,00 грн. – кошти попередньої оплати, 300 500,00 грн. – пеня згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».
Позивач, як споживач, звільнений від сплати судового збору, а тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 109, 193, 259, 263-265, 268, 273, 282, 365 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів – задовольнити частково.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) грошові кошти в загальному розмірі 601 000 (шістсот одна тисяча) гривень 00 копійок, з яких 300 500 (триста тисяч п`ятсот) грн.. 00 грн. – кошти попередньої оплати, 300 500 (триста тисяч п`ятсот) грн.. 00 грн. – пеня згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 6010 (шість тисяч десять) гривень 00 копійок.
В задовленні позову в іншій частині -відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Інші учасники справи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 10 липня 2026 року.

Суддя К.В. Медведєв