Справа № 541/1753/26
Номер провадження 2/541/1561/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
(заочне)
13 липня 2026 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Городівського О.А.,
за участю секретаря судового засідання Непокупної Л.М.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження в м. Миргороді цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
12.05.2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до ОСОБА_1 з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами, яка утворилась на день подачі позову, а саме:
1) за договором № 7816333 від 01.11.2025 року у розмірі 13 446,88 грн., з яких: 5 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 14,50 грн. заборгованість за відсотками, 7 171,88 грн. заборгованість за пенею, 1 260,50 грн. сума заборгованість за комісією;
2) за договором № 6685666 від 29.07.2025 року, у розмірі 17 820,00 грн., з яких: 4 980,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням, 5 840,00 грн. заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 7 000 грн. заборгованість за неустойкою (штраф, пеня);
Всього просить стягнути заборгованість у розмірі 31 266,88 грн., а також судові витрати по справі.
В обґрунтування вимог представник позивача зазначив, що 01.11.2025 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» (далі ТОВ «Сіроко Фінанс») та ОСОБА_1 уклали договір позики №7816333 (далі кредитний договір №7816333). За умовами цього договору ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 5 000,00 грн. строком на 30 днів, тип процентної ставки фіксована в розмірі 0,01 % в день. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора. Кредитні кошти надано у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору. ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.
Представник вказує, що ТОВ «Сіроко Фінанс» виконало свої зобов`язання за вказаним договором в повному обсязі, а ОСОБА_1 в свою чергу свої зобов`язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредитному договору №7816333 від 01.11.2025 року, яка становить в загальному розмірі 13 446,88 грн.
Крім того, 29.07.2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит №6685666 (далі кредитний договір №6685666). За умовами цього договору ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 5 000,00 грн. строком на 360 днів, денна процентна ставка 0,97 % в день. Комісія за надання кредиту - 1350,00 грн. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора. Кредитні кошти надано у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору. ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.
Представник вказує, що ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання за вказаним договором в повному обсязі, а ОСОБА_1 в свою чергу свої зобов`язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредитному договору №6685666 від 29.07.2025 року яка становить в загальному розмірі 17 820,00 грн.
24.03.2026 р. між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24032026/1, у відповідності до умов яких ТОВ «Сіроко Фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Сіроко Фінанс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
24.02.2026р. між ТОВ «Мілоан`та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24022026, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Мілоан`права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
З огляду на викладене, представник позивача вказує, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» правомірно набув право вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаними договорами, оскільки відповідач зобов`язань в частині повної та своєчасної сплати суми кредиту за договорами не виконує, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість.
Відповідно до реєстру боржників від 24.03.2026 року до договору факторингу № 24032026/1 від 24.03.2026 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №7816333 від 01.11.2025 року, у розмірі 13 446,88 грн.., з яких: 5 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 14,50 грн. заборгованість за відсотками, 7 171,88 грн. заборгованість за пенею, 1 260,50 грн. сума заборгованість за комісією.
Відповідно до реєстру боржників від 24.02.2026 року до договору факторингу № 24022026 від 24.02.2026 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №6685666 від 29.07.2025 року, у розмірі 17 820,00 грн., з яких: 4 980,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням, 5 840,00 грн. заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 7 000 грн. заборгованість за неустойкою (штраф, пеня).
Таким чином, позивач звернувся з позовом про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договорами 31 266,88 грн. Враховуючи викладене представник вказує, що порушуються права та інтереси ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14.05.2026 року справу за вищевказаним позовом постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін (а.с. 127).
Представник позивача у позовній заяві не заперечує розглянути справу за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення.
Інших заяв та клопотань по справі не надійшло.
Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі, розумності строку".
Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 01.11.2025 р. між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №7816333. Відповідно предметом договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів на наступних умовах: сума кредиту 5 000,00 грн. строком на 30 днів, тип процентної ставки фіксована в розмірі 0,01 % в день.
Із кредитного договору №7816333 від 01.11.2025р.вбачається, що ОСОБА_1 ознайомилась кредитним договором ТОВ «Сіроко Фінанс», тарифами банку, строком кредитування, підписала електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Oa6g08 та надала ТОВ «Сіроко Фінанс» реквізити платіжної карти № НОМЕР_1 , на яку ТОВ «Сіроко Фінанс» перерахувало суму кредиту 5 000,00 грн., відповідно до довідки про транзакцію від 01.11.2025 року наявної в матеріалах справи, тобто, ТОВ «Сіроко Фінанс» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. 
24.03.2026 р. між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24032026/1, у відповідності до умов яких ТОВ «Сіроко Фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Сіроко Фінанс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 24.03.2026 року до договору факторингу № 24032026/1 від 24.03.2026 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №7816333 від 01.11.2025 року, у розмірі 13 446,88 грн.., з яких: 5 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 14,50 грн. заборгованість за відсотками, 7 171,88 грн. заборгованість за пенею, 1 260,50 грн. сума заборгованість за комісією.
Таким чином, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» правомірно набуло право вимоги за кредитного договору №7816333 від 01.11.2025 р.
Крім того, судом встановлено що 29.07.2025року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №6685666. За умовами цього договору ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 5 000,00 грн. строком на 360 днів, денна процентна ставка 0,97 % в день. Комісія за надання кредиту - 1350,00 грн., ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.
Із кредитного договору №6685666 від 29.07.2025р. вбачається, що ОСОБА_1 ознайомилась з умовами договору, а саме: тарифами банку, строком кредитування, підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 804145 та надала ТОВ «Мілоан» реквізити платіжної карти № НОМЕР_1 , на яку ТОВ «Мілоан» перерахувало суму кредиту 5 000,00 грн. згідно платіжного доручення 158830537 від 29.07.2025 року тобто, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі.
24.02.2026р. між ТОВ «Мілоан`та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24022026, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Мілоан`права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 24.02.2026 року до договору факторингу № 24022026 від 24.02.2026 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №6685666 від 29.07.2025 року, у розмірі 17 820,00 грн., з яких: 4 980,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням, 5 840,00 грн. заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 7 000 грн. заборгованість за неустойкою (штраф, пеня).
Таким чином, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» правомірно набуло право вимоги за кредитного договору №6685666 від 29.07.2025р., з чого виходить, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» правомірно набуло право вимоги за вищезазначеними кредитними договорами.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).
Відповідно до приписів ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором, визнає та погоджується на запропоновані позивачем умови користування та порядок надання товариством грошових коштів.
Отже, підписання кредитних договорів № 7816333 від 01.11.2025 року, № 6685666 від 29.07.2025 року, свідчить про те, що ОСОБА_1 усі умови цілком зрозуміла і своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Вищевказані кредитні договори № 7816333 від 01.11.2025 року, № 6685666 від 29.07.2025 року, підписані відповідачем електронним підписом, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19).
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Так, з розрахунку заборгованості за кредитним договором №7816333 від 01.11.2025 року вбачається, що заборгованість за вказаним договором становить 13 446,88 грн.., з яких: 5 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 14,50 грн. заборгованість за відсотками, 7 171,88 грн. заборгованість за пенею, 1 260,50 грн. сума заборгованість за комісією.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №6685666 від 29.07.2025 року вбачається, що заборгованість за вказаним договором становить 17 820,00 грн., з яких: 4 980,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням, 5 840,00 грн. заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 7 000 грн. заборгованість за неустойкою (штраф, пеня).
Отже, позивач вважає, що загальна сума заборгованості ОСОБА_1 складає 31 266,88 грн.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Водночас судом враховується, що відповідно до ст. 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі закон).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (див. постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Отже, нарахування відповідачу пені за кредитним договором №7816333 від 01.11.2025 в сумі 7 171,88 грн., та неустойки за кредитним договором №6685666 від 29.07.2025 року в розмірі 7 000,00 грн.. є неправомірним.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією у сумі 1260,50 грн. за Договором позики № 7816333 від 01.11.2025 року суд зазначає наступне. 
Відповідно до п. 1.2, 2.4 Договору, Комісія – грошові кошти, що нараховуються на Суму Позики, і є платою за надання такої Позики, та є складовою загальних витрат за споживчим кредитом. Розмір комісії становить 25,21 % від Суми Позики, зазначеної в пп. 2.1. п.2 Договору, що складає: 1260,50 грн. 
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні, з урахуванням міжнародно-правових стандартів у цій сфері, визначені Законом України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.
Таким чином, законодавець прямо передбачив можливість встановлення та стягнення комісії за надання споживчого кредиту як складової загальної вартості кредиту, за умови, що така комісія визначена умовами договору, є прозорою, зрозумілою для споживача та врахована при розрахунку загальних витрат за кредитом.
Як вбачається з матеріалів справи та умов кредитного договору, комісія за надання кредиту була прямо передбачена договором, погоджена сторонами, доведена до відома позичальника до моменту укладення договору та включена до загальної вартості кредиту, що відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування».
При цьому комісія за надання кредиту пов`язана саме з діями кредитодавця, спрямованими на надання позичальнику грошових коштів, зокрема розглядом кредитної заявки, прийняттям рішення про надання кредиту, оформленням кредитних правовідносин та перерахуванням коштів позичальнику, що безпосередньо забезпечує отримання споживачем кредиту як фінансової послуги.
На відміну від комісій за обслуговування кредитної заборгованості або управління кредитом, які за своєю правовою природою можуть стосуватися дій, що здійснюються кредитодавцем у власних інтересах, комісія за надання кредиту має безпосередній причинно-наслідковий зв`язок з фактом отримання позичальником кредитних коштів та не суперечить вимогам чинного законодавства.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що комісія за надання кредиту встановлена правомірно, відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та підлягає стягненню з ОСОБА_1 , оскільки підстав для визнання такої комісії незаконною або такою, що не підлягає стягненню, судом не встановлено.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по комісії за обслуговування кредиту у сумі 5840,00 грн. за Кредитним договором № 6685666 від 29.04.2025 року суд зазначає наступне. 
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначаються Законом України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). 
Договір про споживчий кредит №6685666 від 29.07.2025 визначено поняття Комісії за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості), відповідно до якого встановлена п.1.5.2 цього Договору винагорода за обслуговуванням кредиту (кредитної заборгованості) Кредитодавцем протягом всього строку кредитування, що включає цілодобове надання Позичальнику актуальної облікової інформації шляхом розміщення її в особистому кабінеті Позичальника, зокрема про розмір нарахованої та сплаченої заборгованості за цим Договором, її складові, розрахунок поточного платежу, розрахунок суми для повного погашення заборгованості, графік платежів, негайне оновлення інформації при настанні змін, цілодобове забезпечення можливості через особистий кабінет здійснювати миттєвий безкоштовний для Позичальника переказ з автоматичним додаванням всіх необхідних реквізитів для погашення заборгованості за цим Договором, надсилання Позичальнику текстових повідомлень з нагадуваннями про дати платежів, інформування про зарахування платежів, згенеровані одноразові ідентифікатори/паролі, інші сервісні повідомлення, консультування та надання інформації з питань пов`язаних з обслуговуванням кредиту та виконанням цього Договору службами підтримки Кредитодавця, тощо, яка нараховується Кредитодавцем та сплачується Позичальником за кожний визначений Графіком платежів розрахунковий період (крім останнього).
Водночас п. 1.5.2 договору передбачена Комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування): 16060,00 грн., що нараховується за ставкою 14,60 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до цього Договору. Пунктом 2.2.2. передбачено, що комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) нараховується Кредитодавцем у перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів. Строк сплати Позичальником нарахованої суми комісії за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) настає в момент її нарахування та триває до дати платежу (включно), з настанням якої завершується розрахунковий період, у якому така комісія була нарахована, згідно з Графіком платежів.
У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.
З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що з відповідача ОСОБА_1 не підлягає стягненню сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту у сумі 5840,00 грн. за Кредитним договором № 6685666 від 29.04.2025 року, оскільки перелік послуг з обслуговування кредитної заборгованості, що міститься у заявці кредитного договору, відповідають економічним потребам лише самого кредитодавця та вчиняються на його користь, а також позивачем не подано жодних доказів на підтвердження факту надання цих послуг.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав. Розрахунки заборгованості відповідачем жодним чином не спростований. Умови договорів також не оспорюються.
Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт укладення кредитних договорів, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення останнім зобов`язання щодо їх повернення. За таких обставин заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 11 255,00 грн. в частині нарахованої заборгованості за тілом кредитів, процентах за користування ними, а також комісією за надання кредиту є доведеною та обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача.
Однак, нарахування 14 171,88 грн. пені, неустойки та штрафу за договорами є таким, що суперечить чинному законодавству, тому в задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити.
Разом із тим, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією за обслуговування кредиту в розмірі 5 840,00 грн, оскільки передбачені кредитним договором послуги з обслуговування кредитної заборгованості за своїм змістом відповідають економічним потребам кредитодавця та здійснюються в його інтересах. При цьому позивач не надав жодних належних і допустимих доказів фактичного надання відповідачу будь-яких самостійних послуг, за які могла б справлятися відповідна комісія, у зв`язку з чим правові підстави для її стягнення відсутні.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 958,46 коп. (36%) пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.13, 81, 141, 263-265, 268, 279, 280-282 ЦПК України, суд-
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації:       АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 07400, Київська обл., Броварський р-н, місто Бровари, вул. Лісова, будинок 2, реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк»; заборгованість за договорами: 
за договором позики № № 7816333 від 01.11.2025 року в сумі 6275 (шість тисяч двісті сімдесят п`ять) гривень 00 копійок, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1260,50 грн. сума заборгованості за комісією;
за кредитним договором № 6685666 від 29.07.2025 року в сумі 4980 (чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації:       АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 07400, Київська обл., Броварський р-н, місто Бровари, вул. Лісова, будинок 2, реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 958 (дев`ятсот п`ятдесят вісім) гривні 46 копійок.
В задоволені іншої частини позовних вимоги відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя	  	О.  А.  Городівський