СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2026 року Справа № 480/9968/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/9968/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 13.04.2020 року включно;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4463 гривні 15 копійок в місяць за період з 01.03.2018 по 13.04.2020 включно у загальній сумі 113 512 гривень 78 копійок.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 07.10.2016 по 13.04.2020 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 (попередня назва - військова частина НОМЕР_3 ), яка перебувала на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 . Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 у справі №440/3830/20 зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 07.10.2016 по 13.04.2020. 
Ухвалою суду відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 10.03.2025 було зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у справі № 460/21394/23.
Ухвалою суду від 08.04.2025 поновлено провадження у справі № 480/9968/24 , розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.
В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що позивач у спірний період проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка є окремою військовою частиною та зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 . На думку відповідача, обов`язок щодо нарахування грошового забезпечення покладається на командира військової частини НОМЕР_2 , а військова частина НОМЕР_1 на підставі відповідних заявок та розрахунків здійснює лише фінансування виплат, у зв`язку з чим вважає себе неналежним відповідачем.
Щодо індексації-різниці відповідач послався на положення пункту 5 Порядку №1078 та правові висновки Верховного Суду, відповідно до яких для вирішення питання про право військовослужбовця на індексацію-різницю необхідно встановити розмір підвищення його доходу у березні 2018 року, суму можливої індексації у цьому місяці та порівняти вказані величини. Відповідач зазначив, що грошове забезпечення позивача у лютому 2018 року становило 4755,90 грн, а у березні 2018 року - 7990,55 грн, у зв`язку з чим розмір підвищення доходу визначив у сумі 3234,65 грн. Також відповідач вказав, що за період 2018-2020 років позивачу нараховувалась та виплачувалась поточна індексація відповідно до пункту 4 Порядку №1078, а тому вважає відсутніми підстави для задоволення позову.
Крім того, відповідач заявив про пропуск позивачем строку звернення до суду, посилаючись на статтю 233 Кодексу законів про працю України у редакції, чинній з 19.07.2022, та зазначив, що позивач був обізнаний про невиплату індексації ще у 2020 році, однак з цим позовом звернувся 15.11.2024.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 07.10.2016 по 13.04.2020 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 (попередня назва - військова частина НОМЕР_3 ), яка перебувала на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 .
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 у справі №440/3830/20, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020, визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо виплати не в повному обсязі позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.10.2016 по 13.04.2020 та зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період.
24.03.2021 на виконання вказаного рішення суду військовою частиною НОМЕР_1 виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 07.10.2016 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін, у загальній сумі 59436,42 грн. Сума виплаченої індексації за лютий 2018 року склала 4258,75 грн.
05.08.2024 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою про надання інформації щодо виплаченої індексації грошового забезпечення у період проходження військової служби.
Листом від 04.10.2024 №4516 військова частина НОМЕР_1 повідомила, що за період з 01.03.2018 по 13.04.2020 позивачу виплачена тільки поточна індексація грошового забезпечення, яка склалась внаслідок перевищення порогу для проведення індексації у 103 відсотки.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з пунктом 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.
Абзацами 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакції, чинній у березні 2018 року, передбачено, що сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Абзацом 5 пункту 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Згідно з абзацом 6 пункту 5 Порядку №1078 до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума поточної індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 дає підстави для висновку, що нарахування й виплата індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом та виплачуються до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), а до такої суми надалі додається поточна індексація.
Верховний Суд у постановах від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, від 22.06.2023 у справі №520/6243/22, від 07.12.2023 у справі №360/381/23 та від 30.04.2024 у справі №360/700/23 зазначив, що березень 2018 року є місяцем підвищення доходу військовослужбовця, а для правильного застосування абзаців 3-6 пункту 5 Порядку №1078 суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу у березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення у березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року. В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру.
Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
У березні 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762,00 грн, а величина приросту індексу споживчих цін - 253,30 відсотка. Отже, сума можливої індексації у березні 2018 року становить 4463,15 грн (1762,00 грн х 253,30 / 100).
Щодо доводів відповідача про склад грошового забезпечення позивача у лютому та березні 2018 року суд зазначає наступне.
З особистої картки грошового забезпечення позивача за 2018 рік вбачається, що у лютому 2018 року йому нараховано: посадовий оклад - 530,00 грн, оклад за військовим званням - 30,00 грн, надбавку за вислугу років - 56,00 грн, надбавку за виконання ОВЗ - 308,00 грн, премію - 3831,90 грн, щомісячну грошову винагороду до 60 відсотків - 2853,54 грн, винагороду за участь в АТО (ООС) - 10000,00 грн.
У березні 2018 року позивачу нараховано: посадовий оклад - 2730,00 грн, оклад за військовим званням - 530,00 грн, надбавку за вислугу років - 815,00 грн, надбавку за особливості проходження служби - 407,50 грн, премію - 3508,05 грн, грошову допомогу для оздоровлення - 3226,40 грн та винагороду за участь в АТО (ООС) - 8177,42 грн.
При цьому суд, з урахуванням приписів абзацу 5 пункту 5 Порядку №1078, зауважує, що зміна тих видів грошового забезпечення, які за своєю природою не є сталою величиною, не впливає на обрахунок розміру індексації-різниці. Одноразові додаткові види грошового забезпечення до відповідного розрахунку не включаються.
Винагорода за участь в АТО (ООС) залежить від фактичної участі у відповідних заходах та не є постійною складовою грошового забезпечення, а тому при порівнянні грошового забезпечення за лютий та березень 2018 року не враховується. Грошова допомога для оздоровлення також є виплатою разового характеру та до такого розрахунку не включається.
Стосовно врахування щомісячної додаткової грошової винагороди суд зазначає, що така винагорода передбачалася постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 та виплачувалася позивачу щомісячно. З особистої картки грошового забезпечення за 2018 рік вбачається її нарахування, зокрема, у січні 2018 року у сумі 2716,80 грн та у лютому 2018 року у сумі 2853,54 грн.
Верховний Суд у постанові від 30.10.2025 у справі №480/6054/24, врахувавши висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17, дійшов висновку, що якщо щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалась військовослужбовцю щомісяця та мала постійний (систематичний) характер, вона має враховуватись при визначенні розміру грошового забезпечення для розрахунку індексації.
Аналогічний підхід застосовано Сумським окружним адміністративним судом у рішенні від 02.07.2025 у справі №480/7463/24, у якому при визначенні розміру підвищення доходу у березні 2018 року щомісячну додаткову грошову винагороду включено до грошового забезпечення за лютий 2018 року, тоді як виплати разового характеру до розрахунку не включались.
Отже, доводи відповідача про визначення грошового забезпечення позивача у лютому 2018 року у сумі 4755,90 грн без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди у сумі 2853,54 грн є необґрунтованими.
З урахуванням складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру, розмір грошового забезпечення позивача у лютому 2018 року становить 7609,44 грн (530,00 грн + 30,00 грн + 56,00 грн + 308,00 грн + 3831,90 грн + 2853,54 грн).
Розмір грошового забезпечення позивача у березні 2018 року, який підлягає врахуванню для визначення індексації-різниці, становить 7990,55 грн (2730,00 грн + 530,00 грн + 815,00 грн + 407,50 грн + 3508,05 грн).
Отже, розмір підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року порівняно з лютим 2018 року становить 381,11 грн (7990,55 грн - 7609,44 грн).
Оскільки розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року - 381,11 грн є меншим за суму можливої індексації у березні 2018 року - 4463,15 грн, позивач набув право на отримання індексації-різниці відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078.
Розмір належної позивачу індексації-різниці становить 4082,04 грн на місяць (4463,15 грн - 381,11 грн).
Виплата позивачу поточної індексації, яка склалася внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, не припиняє право на індексацію-різницю, оскільки відповідно до абзацу 6 пункту 5 Порядку №1078 поточна індексація додається до визначеної суми індексації-різниці.
Таким чином, доводи відповідача про відсутність підстав для виплати індексації-різниці у зв`язку з виплатою поточної індексації суд відхиляє.
За період з 01.03.2018 по 31.03.2020, що становить 25 повних місяців, сума індексації-різниці складає 102051,00 грн (4082,04 грн х 25 місяців). За період з 01.04.2020 по 13.04.2020 сума індексації-різниці, визначена пропорційно дням проходження служби, становить 1768,88 грн (4082,04 грн / 30 календарних днів х 13 календарних днів). Загальна сума індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 13.04.2020 становить 103819,88 грн.
Щодо доводів відповідача про те, що військова частина НОМЕР_1 є неналежним відповідачем, суд зазначає наступне.
Відповідач у відзиві не заперечує, що військова частина НОМЕР_2 у спірний період перебувала на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 . Особиста картка грошового забезпечення позивача оформлена військовою частиною НОМЕР_1 щодо військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 та містить відомості про здійснені нарахування. Крім того, саме військовою частиною НОМЕР_1 24.03.2021 було фактично здійснено виплату позивачу індексації у сумі 59436,42 грн.
Також у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 у справі №440/13172/21 за участю тих самих військових частин встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , водночас нарахування та виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 здійснювала військова частина НОМЕР_1 , якою також донараховано та виплачено суми грошового забезпечення на виконання судових рішень.
За таких обставин суд відхиляє доводи відповідача про відсутність у військової частини НОМЕР_1 обов`язку щодо нарахування та виплати спірної суми індексації-різниці.
Щодо дотримання позивачем строку звернення до суду суд зазначає наступне.
Судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23 сформувала висновок, відповідно до якого правовідносини щодо виплати грошового забезпечення, які мали місце у період до 19.07.2022, регулюються статтею 233 КЗпП України у редакції, чинній до внесення змін Законом №2352-IX.
Частиною другою статті 233 КЗпП України у редакції, чинній до 19.07.2022, було передбачено право працівника у разі порушення законодавства про оплату праці звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Спірні правовідносини у цій справі стосуються грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 13.04.2020, тобто повністю виникли та припинилися до 19.07.2022. Отже, до них підлягає застосуванню частина друга статті 233 КЗпП України у редакції, яка не обмежувала строк звернення до суду у спорах про стягнення належної заробітної плати (грошового забезпечення).
За таких обставин доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду є необґрунтованими.
Верховний Суд у постанові від 30.04.2024 у справі №360/700/23 підкреслив, що для належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача судам необхідно перевірити обґрунтованість нарахованих сум індексації, розрахувати їх і у судовому рішенні вказати конкретні суми індексації грошового забезпечення, на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити.
Ураховуючи, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, а правила й умови нарахування індексації-різниці встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, повноваження відповідача щодо виплати цієї суми не є дискреційними.
З огляду на наведене суд дійшов висновку, що бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 13.04.2020 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 є протиправною.
Разом з тим позовна вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію-різницю у розмірі 4463,15 грн на місяць та у загальній сумі 113512,78 грн підлягає частковому задоволенню, оскільки судом встановлено, що розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року становив 381,11 грн, а належний розмір індексації-різниці - 4082,04 грн на місяць, у загальній сумі 103819,88 грн.
Відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо розподілу судових витрат у цій справі щодо судового збору не вирішується. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 13.04.2020 включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4082 (чотири тисячі вісімдесят дві) грн 04 коп. на місяць за період з 01.03.2018 по 13.04.2020 включно, у загальній сумі 103819 (сто три тисячі вісімсот дев`ятнадцять) грн 88 коп. 
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   О.М. Кунець