Справа № 159/2918/26
Провадження № 2/159/2103/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 серпня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області 
в складі головуючого судді Окостень І.В.,
з участю секретаря судового засідання Конашук М.А.,
розглянув справу № 159/2918/26,
учасники справи:
позивач — Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Виробничо-комерційне підприємство «Каскад»,
відповідачі — ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
вимоги позивача: про встановлення земельного сервітуту,
представники учасників справи:
представники позивача — ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
представник відповідачів — ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
У травні 2026 року позивач звернувся в електронній формі до суду із позовом про встановлення постійного безстрокового безоплатного земельного сервітуту на право доступу до частини земельної ділянки, належної на праві спільної часткової власності відповідачам ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 288 кв.м, кадастровий номер 0710400000:01:003:0022. 
Вимоги обґрунтовано тим, що позивач ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Каскад» є власником будівлі нежитлового приміщення та користувачем земельної ділянки в АДРЕСА_2 , яка безпосередньо межує із вказаною земельною ділянкою відповідачів. Для обслуговування позивачем власної будівлі, зокрема її зовнішніх стін, даху, необхідний доступ до земельної ділянки відповідачів. Такий доступ необхідний і для обслуговування наявних теплових, каналізаційних мереж, для прокладання і обслуговування ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій. У позивача відсутня можливість використовувати передбачену будівельними нормами земельну ділянку шириною 1 м для обслуговування власної будівлі, тому встановлення безоплатного сервітуту є необхідним. Розміри та площу частини земельної ділянки, щодо якої позивач просить встановити земельний сервітут, обґрунтовано чинними будівельними нормами стосовно планування та забудови територій.
Позивач звертався до відповідачів з письмовою пропозицією про встановлення земельного сервітуту, відповідачі таку відхилили.
З таких підстав позивач ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Каскад» просить встановити постійний, безстроковий, безоплатний земельний сервітут, за яким позивачу як користувачу суміжної земельної ділянки надати право доступу до частини земельної ділянки відповідачів, площею 15,44 кв.м.: довжина 15,44 м, ширина 1 м, розташованої між будівлями приміщень на в АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 : 
- для встановлення ринв відводу води з даху будівлі позивача;
- для прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій, необхідних для функціонування будівлі позивача;
- для встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівлі позивача;
- для здійснення ремонтно-оздоблювальних робіт та утеплення стіни будівлі позивача, межуючої з земельною ділянкою відповідачів, встановлення на ній обладнання для кондиціювання;
- для забезпечення можливості доступу на дах зі сторони будівлі, межуючої з земельною ділянкою відповідачів, в разі виникнення необхідності ремонту даху та аварійних ситуаціях.
Ухвалою від 18.05.2026 року суд відкрив провадження у справі, вирішив проводити розгляд за правилами загального позовного провадження.
Під час розгляду справи по суті представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Зокрема, вказали, що у користуванні ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Каскад» перебуває земельна ділянка, яка є суміжною із земельною ділянкою відповідачів. Зовнішня стіна будівлі проходить безпосередньо по межі із суміжною земельною ділянкою відповідачів. Останні встановили огорожу своєї ділянки, внаслідок чого доступ до стіни приміщення товариства відсутній. Відмова відповідачів від прийняття пропозиції щодо встановлення сервітуту доводить неможливість досягнення згоди між сторонами як суміжними землекористувачами та підтверджує законність звернення позивача за судовим захистом.
На переконання представника позивача ОСОБА_3 , під час відчуження органом місцевого самоврядування та набуття відповідачем ОСОБА_6 у приватну власність суміжної земельної ділянки та під час подальшого будівництва на ній об`єкта нерухомого майна, були порушені вимоги чинного на той час земельного та містобудівного законодавства. Саме неправомірні дії відповідача та посадових осіб призвели до обмеження права позивача на користування і належне обслуговування власної нерухомості.
Представник позивача вважає, що уповноважені особи товариства повинні мати безперешкодний і цілодобовий доступ до стіни будівлі, який технічно можливий виключно із земельної ділянки відповідачів, без необхідності щоразу отримувати на це їхню окрему згоду. Нагальність такого доступу зумовлена потребою оперативного реагування на можливі аварійні ситуації та проведення термінових ремонтних робіт. Потреби позивача не можуть бути задоволенні без встановлення сервітуту.
Відповідачі та представник відповідачів подали відзив на позов, у якому просили відмовити у задоволенні вимог позивача. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_6 та представник відповідачів, заперечуючи проти позову, послалися на принцип непорушності права власності та відсутність реального порушення прав позивача, оскільки відповідачі завжди добровільно надавали доступ до стіни будівлі позивача. Встановлення сервітуту для проведення будівельних, відновлювальних робіт у майбутньому без встановлення конкретних строків суперечить закону. Твердження про потребу обслуговування інженерних мереж вважали надуманими, оскільки довідками комунальних служб спростовано факт проходження будь-яких трубопроводів чи кабелів через їхню ділянку; закон забороняє примусове встановлення сервітуту судом для розміщення нових лінійних комунікацій, а посилання на нові будівельні норми є безпідставними для забудови 2006 року. Також вказали, що законність меж їхньої ділянки, правомірність будівництва на ній вже підтверджена судовими рішеннями у справах, ініційованих позивачем. 
Під час розгляду справи по суті представники позивача надавали відповідачам пропозицію щодо укладення мирової угоди. Після дослідження усіх доказів у справі також пропонували розглянути пропозицію на договірне встановлення сервітуту щодо меншої площі земельної ділянки, порівняно із початково заявленою у позові. Відповідач, представник відповідачів зазначені пропозиції відхилили. 
Суд, безпосередньо дослідив наявні у матеріалах справи докази, надав їм правову оцінку, встановив такі фактичні обставини.
Відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 13.06.2001 року, копія якого долучена до позову, приміщення площею, 234,1 кв.м., розташоване в АДРЕСА_2 , належить Виробничо-комерційному підприємству «Каскад»; свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Ковельської міської ради від 12.06.2001 №229; право власності зареєстроване Комунальним підприємством Волинське обласне бюро технічної інвентаризації 14.01.2008.
Право власності на об`єкт нерухомості за вказаною адресою зареєстровано у Державному реєстрі речових прав. Так, згідно з витягом №444078530 від 18.09.2025 за ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Каскад» зареєстроване право власності на об`єкт речових прав: реєстраційний номер об`єкта 3204736007060, закінчений будівництвом об`єкт, будівля нежиле приміщення, загальною площею 228 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 .
Згідно з державним актом на право постійного користування землею серії І-ВЛ № 000607 від 28.10.1997 Ковельською міською радою народних депутатів Волинської області надано Виробничо-комерційному підприємству «Каскад» (місце знаходження землекористувача: м. Ковель, вул. Косачів, 8) у постійне користування 0,00431 гектарів землі в межах згідно з планом користування. Землю надано у постійне користування для розміщення та обслуговування виробничих приміщень. 
Технічний звіт комплексу топографо-геодезичних робіт на земельній ділянці ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Каскад» від 2012 року, витяги з якого надані позивачем суду, містить топографічний план місцевості. Згідно з поясненнями представників технічна документація із землеустрою на земельну ділянку, що перебуває у користуванні позивача, не виготовлялася.
Відповідачі ОСОБА_6 і ОСОБА_2 є співвласниками земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , та розташованої на ній адміністративної будівлі. Земельні ділянки в АДРЕСА_3 , є суміжними. Такі обставини визнані учасниками справи, встановлені у рішенні Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.02.2013 в справі №0306/6194/2012. Сторони не клопотали про надання суду, витребування судом правовстановлювальних документів, документації із землеустрою на цю земельну ділянку.
Заява ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Каскад» щодо врегулювання питання про обслуговування об`єкту нерухомості була предметом розгляду засідання постійної комісії Ковельської міської ради з питань регулювання земельних відносин, містобудування, планування, розвитку територіальної громади, утворення та функціонування старостинських округів, сільського господарства, природокористування та використання надр. Згідно з витягами з протоколів від 18.08.2023 №12, 22.09.2023 №14 на засіданні комісії запропоновано начальнику відділу земельних ресурсів виконавчого комітету Ковельської міської ради направити сторонам листи про укладення договору сервітуту.
24.03.2026 позивач ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Каскад» направив відповідачам ОСОБА_6 і ОСОБА_2 пропозицію укласти договір про встановлення сервітуту. У запропонованій позивачем редакції договору передбачалося встановлення безоплатного та безстрокового земельного сервітуту щодо частини земельної ділянки відповідачів, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 0710400000:01:003:0022). До договору додано план-схему земельної ділянки. За умовами проєкту договору запропоновано надати працівникам та підрядникам позивача право користування частиною земельної ділянки відповідачів, площею 15,44 кв.м, для таких цілей: експлуатації існуючих та прокладання необхідних ліній електропередач, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій, встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівлі позивача; здійснення ремонтних робіт та утеплення стіни будівлі позивача, межуючої з земельною ділянкою відповідачів, встановлення на ній обладнання для кондиціювання; ремонту даху зі сторони будівлі, для усунення наслідків аварійних ситуацій. 
У листі від 06.04.2026 відповідачі ОСОБА_6 і ОСОБА_2 обґрунтували свою відмову від підписання договору тим, що позивач не надав доказів неможливості задоволення своїх потреб в інший спосіб, а запропоновані умови договору щодо покладення на відповідачів обов`язків із розробки технічної документації для встановлення сервітуту суперечать законодавству щодо землеустрою.
Направленню вищевказаної пропозиції на укладення договору сервітуту передувала ще одна, вчинена позивачем у лютому 2026, яку відповідачі також відхилили. 
16.02.2026 відповідачі ОСОБА_6 і ОСОБА_2 офіційним листом повідомили ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Каскад» про те, що гарантують доступ на свою земельну ділянку для проведення позивачем поточних ремонтних та монтажних робіт з наданням можливості для короткотермінового встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів на час виконання таких робіт, з обов`язковою умовою завчасного попереднього письмового повідомлення ОСОБА_1 про заплановану дату і час виконання вказаних поточних ремонтних та монтажних робіт.
За повідомленням ПТМ «Ковельтепло» № 755 від 25.05.2026 підприємством укладений з ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Каскад» договір на постачання теплової енергії; точкою розмежування являється зовнішня стіна будівлі по АДРЕСА_2 ; працівники товариства не мають права обслуговувати належні ПТМ «Ковельтепло» теплові мережі; теплові мережі, якими постачається теплоносій для товариства, проходять по огорожі та гаражах відділення СБУ, для доступу до вводу в приміщення ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Каскад» працівнику підприємства необхідно проходити по ділянці, що належить ОСОБА_1 ; обхід теплових мереж здійснюється у міру потреби; фактів не допуску працівників на земельну ділянку по АДРЕСА_1 не було, допуск здійснюється працівниками магазину по АДРЕСА_1 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_1 ; обслуговування востаннє здійснювалось в травні 2026 року.
На запит представника відповідачів КП «Ковельводоканал» надало інформацію № 341 від 26.05.2026 про те, що підприємством і ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Каскад» укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення; підприємство не володіє інформацією щодо мереж, які не перебувають на балансі підприємства та прокладені по приватних територіях; згідно з технічними умовами №95-Т від 23.08.2024, що видані комунальним підприємством товариству, місцем підключення до водопровідної мережі нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 , (ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Каскад») є проектний колодязь на існуючій мережі водопроводу діаметром 200мм на АДРЕСА_1 ; можливість прокладання водопровідних вводів та каналізаційних випусків по приватних територіях для підключення об`єктів споживачів послуг визначається проектною організацією та власником об`єкта з дотриманням технічних умов, державних будівельних норм та вимог земельного законодавства.
Також з матеріалів справи встановлено, що між сторонами існує тривалий конфлікт з приводу законності набуття у власність у 2005 році відповідачем ОСОБА_6 суміжної земельної ділянки в АДРЕСА_1 , капітального будівництва, дотримання будівельних, санітарних норм при експлуатації відповідачами ОСОБА_6 і ОСОБА_2 об`єкту нерухомості на цій земельній ділянці. Такі питання вже були предметом кількох судових розглядів, зокрема, у справі №0306/6194/2012.
На замовлення позивача ТОВ «Судова незалежна експертиза України» було виготовлено Висновок № ЕД-1-1-27/13 від 21.08.2013 будівельно-технічного експертного дослідження будівель на АДРЕСА_1 , та по АДРЕСА_2 . Проведеним дослідженням на підставі наданої замовником документації та результатів візуально-інструментального обстеження встановлено, що: при будівництві будівлі адмінприміщення на АДРЕСА_1 істотних порушень санітарних норм в частині дотримання відстані до сусідньої будівлі по АДРЕСА_2 не виявлено; були допущені істотні порушення норм пожежної безпеки, зокрема в частині дотримання відстані до сусідньої будівлі на АДРЕСА_2 , допущено порушення чинних на час проведення Державних будівельних норм, що є істотними порушеннями містобудівного законодавства, створюють перешкоди для проведення добудови другого поверху приміщення по АДРЕСА_2 . Експертом запропоновано варіанти вирішення питання порушення протипожежних відстаней між двома будівлями. 
Також на замовлення позивача судовим експертом ТОВ «Волинь-Експерт» Серединським О.А. проведено будівельно-технічну експертизу №9/5 від 28.02.2019, за висновком якої при будівництві будівлі на АДРЕСА_1 не дотримано протипожежну відстань з будівлею позивача, що є істотним порушенням чинного на час проведення експертизи законодавства в галузі містобудування, унеможливлює реконструкцію нежитлового приміщення на АДРЕСА_2 , в торгівельно-офісне з надбудовою другого та третього поверхів; запропоновано способи усунення порушень.
З матеріалів справи та пояснень сторін слідує, що доступ до земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача та до належної йому будівлі, відбувається через вулицю Косачів і не потребує проходу через земельну ділянку відповідачів. 
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для встановлення земельного сервітуту на користь позивача щодо земельної ділянки відповідачів, на основі доведених сторонами та досліджених судом обставин, суд керується такими нормами права.
Земельні відносини регулюються Конституцією України, нормами земельного і цивільного законодавства.
У статті 401 Цивільного кодексу України (ЦК України) закріплено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). 
Статтею 402 ЦК України визначено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки або особою, яка використовує земельну ділянку на праві емфітевзису, суперфіцію. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. 
Особливості та порядок встановлення земельного сервітуту визначено Земельним кодексом України (ЗК України).
Так, відповідно до ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.
У частині 1 ст. 99 ЗК України наведені види земельних сервітутів, встановлення яких можуть вимагати власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи. Перелік не є вичерпним, зокрема, до таких належать: право проходу та проїзду на велосипеді; право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; право на розгортання, експлуатацію електронних комунікаційних мереж; право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; інші земельні сервітути.
Відповідно до положень ст. 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки. Істотними умовами договору про встановлення земельного сервітуту є: обсяг прав сервітуарія щодо користування земельною ділянкою (її частиною); кадастровий номер земельної ділянки, щодо якої встановлюється земельний сервітут; розмір та порядок внесення плати за встановлення сервітуту (крім випадків встановлення безоплатного сервітуту); строк дії сервітуту.
З наведених законодавчих норм випливає, що необхідними умовами встановлення земельного сервітут є повна технічна і фактична неможливість використання особою своєї власності без використання чужої земельної ділянки та відсутність будь-яких інших способів задовольнити такі потреби.
Суміжність землекористування, без установлення інших передбачених законом обставин, не є достатньою підставою для встановлення сервітуту. Вжиття позивачем заходів щодо врегулювання питання в добровільному порядку та подальша письмова відмова власника землі від укладення договору також не слугують безумовними підставами для задоволення позовних вимог судом. Обов`язок доведення обставин виключності земельного сервітуту та відсутності будь-яких альтернативних варіантів задоволення потреб з використання чи обслуговування свого майна покладається процесуальним законом саме на сторону позивача.
Позивач вимагає встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту, що охоплює його право на використання частини земельної ділянки відповідачів для обслуговування, ремонту та забезпечення функціонування належної йому будівлі, влаштування ринв для відводу води, прокладання і експлуатації комунікацій, встановлення будівельного обладнання, обслуговування стін, забезпечення доступу до даху в разі ремонту чи аварійних ситуацій. Підставою таких вимог позивач визначає те, що він є суміжним землекористувачем відповідної земельної ділянки та власником розташованої на ній будівлі, однак позбавлений можливості належного використання цієї будівлі без встановлення заявленого сервітуту.
Судом встановлено, що доступ до будівлі позивача здійснюється з вулиці Косачів і не потребує користування землею відповідачів. Матеріалами справи, зокрема, повідомленнями комунальних служб спростовано твердження позивача про наявність мереж ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Каскад» на ділянці відповідачів. Обставини, які б об`єктивно зумовлювали необхідність примусового встановлення постійного та безоплатного сервітуту для ліквідації ймовірних аварій, відсутні.
Встановлення ринв для відведення води, ремонт покрівлі, зовнішньої стіни будівлі, її утеплення, а також монтаж і складування будівельних риштувань є за своїм характером тимчасовими строковими роботами, які можуть бути проведені у визначені строки й не потребують постійного обтяження землі відповідачів. Докази як наявності реальної потреби у проведенні будь-яких конкретних ремонтних робіт на момент судового розгляду, так і фактичних звернень позивача до відповідачів з приводу надання тимчасового доступу для виконання таких конкретних робіт, відсутні. Відповідачі офіційно підтвердили свою готовність безперешкодно надавати позивачу тимчасовий доступ до своєї ділянки для проведення необхідних ремонтних та аварійних робіт за умови попереднього письмового погодження дат їх виконання.
Доводи позивача про недотримання відповідачем ОСОБА_6 державних будівельних норм при будівництві об`єкту нерухомості на АДРЕСА_1 , подальшої експлуатації відповідачами цієї будівлі з порушенням чинного містобудівного законодавства не є предметом розгляду цієї справи. 
Висновки експертного дослідження № ЕД-1-1-27/1 від 21.08.2013, будівельно-технічної експертизи №9/5 від 28.02.2019, є неспроможними доказами з огляду на тривалий час, що минув з моменту їх складання, а також на те, що при проведенні цих досліджень вирішувалися будівельно-технічні питання, у тому числі дотримання протипожежних відстаней між спорудами та технічної можливості добудови другого поверху до будівлі позивача. Питання технічної можливості чи неможливості обслуговування будівлі позивача з урахуванням меж земельних ділянок у дослідженні не розглядалися. Оскільки предметом спору у цій справі є саме встановлення земельного сервітуту для доступу та обслуговування нерухомого майна, зазначені висновки не містить відомостей щодо обставин, які входять до предмета доказування. 
Також суд зазначає, що надана позивачем копія Державного акта на право постійного користування землею від 28.10.1997 (серія І-ВЛ № 000607) не доводить поточного правового статусу товариства як суміжного землекористувача, оскільки містить відомості лише про загальну площу та назву вулиці, на якій товариству було виділено земельну ділянку. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б дозволяли ідентифікувати точне розташування на місцевості земельної ділянки, що перебуває в користуванні позивача, а також належного йому об`єкта нерухомого майна. 
Додані витяги з технічного звіту комплексу топографо-геодезичних робіт від 2012 року містять лише топографічний план місцевостті. Цей звіт не є документацією із землеустрою, види якої передбачені у ст. 25 Закону України «Про землеустрій». Представники позивача підтвердили, що землевпорядна документація не виготовлялася. 
З урахуванням наведених доводів та досліджених у справі доказів не встановлено передбачених законодавством передумов для обмеження права власності відповідачів сервітутом. Матеріали справи не містять підтвердження обставин, які б на момент звернення позивача до суду об`єктивно зумовлювали необхідність встановлення земельного сервітуту як єдиного можливого способу забезпечення належної експлуатації належного йому майна.
Отже, заявлений позов задоволенню не підлягає.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати залишаються за позивачем.
Керуючись статтями 12, 76 — 81, 141, 265 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Каскад» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Каскад», місце знаходження: Волинська область, місто Ковель, вулиця Косачів, 8, код ЄДРПОУ 13361350.
Відповідачі – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ,
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 24.08.2026.

Головуючий: | І. В. ОКОСТЕНЬ