Справа №581/349/26
Номер провадження 22-ц/816/2821/26
Категорія - 42

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Замченко А.О. (суддя-доповідач), суддів: Черних О.М., Худика А.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
на заочне рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 22 липня 2026 року в складі судді Бутенка Д.В., ухваленого в с-щі Липова Долина, Сумської області (повний текст рішення виготовлено 22 липня 2026 року)
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
29.05.2026 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до ОСОБА_1 з позовом, який мотивувало тим, що 07.03.2023 з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки відповідачка підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, якою підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами і тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком кредитний договір, відповідно до умов якої останній було надано кредит у виді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 42% річних, вказано розмір комісії та штрафів тощо. Відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 12.05.2026 у неї утворилася заборгованість у розмірі 35509 грн 65 коп., з яких: 28164 грн 41 коп. - прострочена заборгованість за кредитом, 7345 грн 24 коп. - прострочена заборгованість за відсотками.
Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства вказану суму.
Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 22.07.2026 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження всіх обставин справи, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити позов.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачкою було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання послуг, в якій зазначено основні умови кредитування: тип кредиту - відновлювальна лінія, сума кредитного ліміту, процентна ставка - 42% річних для карт Універсальна, 40,8% - річних для карт Універсальна Gold, порядок повернення кредиту, розмір мінімального обов`язкового платежу, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором. Тобто відповідачка була належним чином повідомлена про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків.
Зазначає, що матеріалами справи підтверджується факт укладання договору в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору, який відповідачка підписала цифровим власноручним підписом.
Крім того, у виписці по руху коштів чітко прослідковується, що відповідачці було встановлено кредитний ліміт, а також факти використання останньою грошей, отримання нею коштів через банкомати, а отже й отримання кредитної картки, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.
Зазначає, що відповідні висновки Верховного Суду викладені в постановах від 11.09.2019 у справі №153/1334/16, від 04.12.2019 у справі №750/6058/17-ц.
Вказує, що суд безпідставно відмовив у стягненні фактично отриманих кредитних коштів (тіла кредиту) та нарахованих відсотків. Кредитний ліміт є поновлювальною кредитною лінією, тобто відповідачка може використовувати кредитні кошти, погашати заборгованість та знову користуватися кредитними коштами. Суми, які позивач просить стягнути, належним чином обґрунтовані та підтверджені. Зокрема, з розрахунку заборгованості та виписки за картрахунками чітко вбачаються всі операції по зняттю (використанню) кредитних коштів, а також всі операції з часткового погашення заборгованості. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки — баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції).
Позивач наголошує, що заборгованість ОСОБА_1 за фактично використаними кредитними коштами підтверджена належними та допустимими доказами, що не були належним чином досліджені судом. Зокрема суд не звернув уваги на те, що заборгованість за тілом кредиту (поточним і простроченим) у повному обсязі не погашена, а тому відповідачка зобов`язана повернути фактично отриману суму кредитних коштів. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 03.07.2019 у справі №342/180/17.
Звертає увагу, що нарахування заборгованості цілком відповідає тим умовам, які викладені в підписаній ОСОБА_1 заяві, а саме: 3,5% на місяць, що становить 42% річних. Таким чином безпідставним є твердження суду першої інстанцій, що відсутні докази того, що сторони дійшли згоди стосовно розміру та порядку сплати умов щодо процентів за користування кредитом, посилаючись на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.
Крім того, відповідачка не зверталася до банку задля розірвання договору, а навпаки погодилася з його умовами, адже користувалася кредитною карткою, про що свідчать особисто вчинені нею операції по кредитній картці (у т. ч. щодо часткового погашення заборгованості).
Учасники справи правом подати відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористалися.
Відповідно до ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 07.03.2023 ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку про отримання платіжної картки - кредитка «Універсальна» з кредитним лімітом 200000 грн (а. с. 32-43).
Заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 07.03.2023 підписані представником позивача та відповідачкою, мають правовий статус електронного документу, оскільки підписані клієнтом на електронному сенсорному пристрої (планшеті) банка - це електронний пристрій із сенсорним екраном, на якому особа створює аналог власноручного підпису, який нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом.
Відповідно до заяви про приєднання до умов та правил надання послуг ставка відсотків річних становить 42% для карт Універсальна, 40,8% - для карт Універсальна Gold. Тип процентної ставки фіксована.
З довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 14.05.2026 вбачається, що між банком і ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір №б/н, за яким були надані наступні кредитні картки:
- картка Універсальна - НОМЕР_1 , дата відкриття 07.03.2023, термін дії 01/27,
- картка Універсальна – НОМЕР_2 , дата відкриття 13.10.2025, термін дії 01/30 (а. с. 44).
Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки НОМЕР_1 , оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), останній встановлювалися наступні кредитні ліміти:
- 07.03.2023 - старт карткового рахунку;
- 07.03.2023 - зміна кредитного ліміту (встановлено кредитний ліміт 0 грн);
- 07.03.2023 - зміна кредитного ліміту (зменшення кредитного ліміту 0 грн);
- 12.02.2024 - зміна кредитного ліміту (збільшення кредитного ліміту 5000 грн);
- 21.05.2024 - зміна кредитного ліміту (збільшення кредитного ліміту 15000 грн);
- 04.10.2024 - зміна кредитного ліміту (збільшення кредитного ліміту 25000 грн);
- 14.11.2024 - зміна кредитного ліміту (збільшення кредитного ліміту 30000 грн);
- 06.11.2025 - зміна кредитного ліміту (зменшення кредитного ліміту 29650 грн 94 коп.);
- 17.11.2025 - зміна кредитного ліміту (зменшення кредитного ліміту 29650 грн 94 коп.);
- 28.11.2025 - зміна кредитного ліміту (зменшення кредитного ліміту 29643 грн 44 коп.);
- 09.12.2025 - зміна кредитного ліміту (зменшення кредитного ліміту 29643 грн 44 коп.);
- 15.12.2025 - зміна кредитного ліміту (зменшення кредитного ліміту 0 грн) (а. с. 45).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 07.03.2023, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 , станом на 12.05.2026 загальна заборгованість за кредитом становить 35509 грн 65 коп., з яких: 28164 грн 41 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 7345 грн 24 коп. - заборгованість за простроченими відсотками (а. с. 49-54).
З виписки за договором від 07.03.2023 вбачається, що відповідачка активно користувалася кредитними коштами: знімала кошти в банкоматі, здійснювала покупки в аптеках, магазинах тощо.
Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що сторони обумовили ціну договору, тобто розмір відсотків за користування кредитними коштами.
Колегія суддів не погоджується з висновками місцевого суду, оскільки вони не відповідають матеріалам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054, ч. 1 ст. 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1056^1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, зроблено висновок, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У даному випадку банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальниця), стягнути складові його повної вартості - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. На підтвердження своїх вимог, поряд з іншими доказами, банк надав заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яку ОСОБА_1 підписала 07.03.2023, та в якій визначена процентна ставка за користування кредитними коштами: 42% - для карт Універсальна, 40,8% - для карт Універсальна Gold (а. с. 32-43).
Оскільки кредитний договір було укладено та підписано у встановленому законом порядку, в ньому була визначена відсоткова ставка за кредитом, колегія суддів дійшла висновку, що позов підлягає задоволенню.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову та стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 35509 грн 65 коп. заборгованості за кредитним договором, з яких: 28164 грн 41 коп. - заборгованість за кредитом, 7345 грн 24 коп. - заборгованість за відсотками.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл витрат.
З огляду на викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» потрібно стягнути 6656 грн (2662 грн 40 коп. судового збору, сплаченого в суді першої інстанції, + 3993 грн 60 коп. судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги) (а. с. 58, 116).
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України,
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
Заочне рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 22 липня 2026 року скасувати та ухвалити нове.
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 35509 грн 65 коп. заборгованості за кредитним договором від 07 березня 2023 року, 6656 грн судових витрат.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - | А.О. Замченко

Судді: О.М. Черних 

А.М. Худик