Справа № 509/4378/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2026 року          с-ще Овідіополь 
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого судді Спічака Вадима Олексійовича, 
за участю: секретаря судового засідання Пірожок Владислава Юрійовича, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект», юридична адреса: 02154, м. Київ, пр. Соборності, буд. 30-А, приміщення 321, код ЄДРПОУ: 43950742 до ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-?? 

ВСТАНОВИВ: 

Стислий виклад позиції позивача. 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Сіті Колект», заборгованість за договором позики № 77772973 від 17.09.2021 у розмірі 47432,00 грн, судовий збір у розмірі 2662,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн. 
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 17.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» як первісним кредитором та ОСОБА_1 як позичальником було укладено договір позики № 77772973 на умовах повернення позики в кінці строку позики. 
Відповідач висловив волевиявлення на укладення договору позики № 77772973 на суму 14 000,00 грн (чотирнадцять тисяч гривень 00 копійок), а договір було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором: wYpSdG1yJb, направленим на фінансовий номер телефону Відповідача: НОМЕР_1 . 
Після укладення договору первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував Відповідачу суму позики на банківську картку № НОМЕР_2 . Факт надання коштів підтверджується довідкою надавача платіжних послуг щодо видачі коштів на банківську картку Відповідача. 
ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» — відступив право вимоги до ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» на підставі договору факторингу № 034-030723 від 03.07.2023 та відповідного реєстру прав вимоги, а саме: Витяг з Реєстру прав вимог № 07/07/23 до договору факторингу № 034-030723 від 03.07.2023 р. | м. Київ, 07 липня 2023 р. У реєстрі індивідуалізовано боржника, номер договору, суму виданої позики та складові заборгованості, під номером №407. 
ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» відступило право вимоги до ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» на підставі договору факторингу № 17/12/25-01 від 17.12.2025, реєстру боржників та акта приймання-передачі прав вимоги, де відповідач знаходиться під №2034. Оплатність факторингової операції підтверджується відповідною платіжною інструкцією. 
Позивач зазначає, що загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за договором позики, становить – 47432,00 грн, яка складається з: 14000,00 грн. – основна сума боргу; 33432,00 грн. – проценти за користування позикою нараховані відповідно до умов Договору, які Позивач просить стягнути з відповідача у зв`язку із ухиленням від виконання зобов`язань щодо повернення коштів за договором позики. 
Стислий виклад позиції відповідача 
24.07.2026 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Сіті Колект» відмовити у повному обсязі. 
Відзив обґрунтований тим, що проценти нараховані поза межами строку дії кредитного договору, а позивачем пропущено строк позовної давності. Також відповідач вказує на відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження переходу права вимоги, укладення кредитного договору саме нею та отримання нею кредитних коштів. Крім того, відповідачка заперечує проти заявлених витрат на правничу допомогу. 
Рух справи у суді 
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 липня 2026 року відкрито провадження по справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, відповідно якої просив справу розглянути за його відсутності. 
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 
Оскільки сторони не з`явились у судове засідання, то відповідно до ч. 4 ст. 223, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. 
На підставі?ч. 2 ст. 247 ЦПК України?фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Фактичні обставини, встановлені судом 
17.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» як первісним кредитором та ОСОБА_1 як позичальником було укладено договір позики № 77772973 на умовах повернення позики в кінці строку позики. 
Зазначений вид договорів первісного кредитора передбачає дистанційне укладення договору в електронній формі, надання позики безготівковим шляхом на банківську картку позичальника, повернення позики в кінці строку та сплату процентів як плати за користування отриманими коштами. Така структура підтверджується типовими документами первісного кредитора за договорами цієї лінійки, зокрема договором позики MyCredit та паспортом споживчого кредиту, в яких визначаються сума позики, строк, процентна ставка, порядок повернення, загальна вартість кредиту та підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 
Для отримання коштів Відповідач пройшов процедуру реєстрації та ідентифікації в інформаційно-комунікаційній системі первісного кредитора, зазначив персональні та контактні дані, реквізити банківської картки, ознайомився з істотними умовами договору та паспортом споживчого кредиту, після чого підтвердив укладення договору шляхом введення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Відповідач висловив волевиявлення на укладення договору позики № 77772973 на суму 14 000,00 грн (чотирнадцять тисяч гривень 00 копійок), а договір було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором: wYpSdG1yJb, направленим на фінансовий номер телефону Відповідача: НОМЕР_1 . 
Відповідно до умов договору позики №77772973 від 17.09.2021 року: 
п. 2.1. Сума Позики: 14000,00 грн. 
п. 2.2. Строк Позики: 30 днів. 
п. 2.3. Процентна ставка (базова): 1.99% (фіксована). 
Дата надання позики: 17.09.2021. 
Дата повернення позики (останній день): 17.10.2021. 
Знижена процентна ставка, % (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності): 0,40%. 
Процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день % (не застосовується в період каратину): 2,70%. 
Пеня % день (не застосовується в період карантину): 2,70%. 
Орієнтовна реальна річна процентна ставка %: 294,45%. 
Орієнтовна загальна вартість позики, у грн.: 15671,60. 
Відповідно до договору позики № 77772973 від 17.09.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку відповідача № НОМЕР_2 у сумі 14000,00 грн., що належним чином підтверджується довідкою вих. №КД-000150560/ТНПП від 15.04.2026 р. 
Відповідно до паспорта споживчого кредиту: 
Тип кредиту – Поизка на умовах повернення позики в кінці строку позики; 
Сума/ліміт кредиту – 14000,00 грн.; 
Строк кредитування – 30; 
Мета отримання кредиту – Придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника; 
Спосіб та строк надання кредиту - Безготівковим шляхом (кредитні кошти надаються шляхом переказу на банківську картку споживача) на строк, визначений договором; 
Процентна ставка, відсотків річних: Знижена процентна ставка – 0,40% в день; Базова процентна ставка – 1,99% в день; Річна відсоткова ставка – 294,54%. 
Тип процентної ставки – фіксована; 
Загальні витрати за кредитом – 1671,60; 
Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, проценти, комісії та інші платежі), грн. – 15671,60; 
Реальна річна процента ставка, відсотків річних – 294,45%. 
ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» — відступив право вимоги до ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» на підставі договору факторингу № 034-030723 від 03.07.2023 та відповідного реєстру прав вимоги, а саме: Витяг з Реєстру прав вимог № 07/07/23 до договору факторингу № 034-030723 від 03.07.2023 р. | м. Київ, 07 липня 2023 р. У реєстрі індивідуалізовано боржника, номер договору, суму виданої позики та складові заборгованості, під номером №407. 
ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» відступило право вимоги до ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» на підставі договору факторингу № 17/12/25-01 від 17.12.2025, реєстру боржників та акта приймання-передачі прав вимоги, де відповідач знаходиться під №2034. Оплатність факторингової операції підтверджується відповідною платіжною інструкцією. 
Позивач надав до суду розрахунок заборгованості, відповідно якого загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за договором позики, становить – 47432,00 грн, яка складається з: 14000,00 грн. – основна сума боргу; 33432,00 грн. – проценти за користування позикою нараховані відповідно до умов Договору, які Позивач просить стягнути з відповідача у зв`язку із ухиленням від виконання зобов`язань щодо повернення коштів за договором позики. 
На час розгляду справи відповідачем не надано доказів погашення зазначеної заборгованості. 
Норми права, застосовані судом, та висновки суду 
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з положеннями статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. 
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. 
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит – вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. 
Відповідно до положень ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. 
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Процесуальний обов`язок, передбачений ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідачем не виконано та не надано доказів, які б підтверджували належність виконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором або відсутність обов`язку його виконання. 
Крім того, положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010). 
Матеріалами справи підтверджено укладення між позивачем та відповідачем з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем Договору позики № 77772973 від 17.09.2021 року в електронній формі. 
При цьому, посилання в відзиві на те, що позивач не надав жодних технічних доказів, які б дозволяли ідентифікувати відповідача, як особу, що фактично вчинила дії з укладення договору, судом відхиляються, оскільки наведений вище договір містить інформацію, яка ідентифікує позичальника - відповідачку, зокрема, щодо її особистих персональних даних, а саме: дані паспорту та ідентифікаційний код, тобто в розумінні Закону України «Про електронну комерцію» договір підписаний відповідачем, і є належним та допустимим доказом на підтвердження кредитних зобов`язань. 
Доказів, що указаний в договорі одноразовий ідентифікатор та персональні дані належать третім особам, а не позичальнику, останнім не надано, тоді як наведений позивачем алгоритм укладення договорів виключає підстави вважати, що без їх погодження позичальник міг отримати кредитні кошти. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, від 12.08.2022 у справі №234/7297/20, від 09.02.2023 у справі №640/7029/19. 
На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що підписавши кредитний договір, відповідачка погодилась з умовами договору та правилами надання кредиту від позивача. 
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Зазначений договір є чинним та підлягає виконанню сторонами. 
Факт отримання відповідачкою кредитних коштів підтверджується інформацією від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС», яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (Рішення НБУ про включення до Реєстру платіжної інфрастурктури та видачу ліцензіі? від 27 квітня 2023 року № 21/764-рк), якою підтверджено виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код за ЄДРПОУ 39861924) відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ЗАВЕРШЕННЯ НАСТУПНОЇ ПЛАТІЖНОЇ ОПЕРАЦІЇ: 1) Дата 17.09.2021 року; 2) Номер платежу efec3045-f03a-4984-8187-6572136ee83e; 3) Сума 14000.00 грн.; 4) Отримувач Третьяк Анастасія - ЕПЗ номер НОМЕР_2 .”, у зв`язку з чим суд відхиляє доводи відповідачки щодо неотримання коштів. 
Оскільки матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем позивачу отриманої суми за вказаним договором позики, відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості 14 000,00 (чотирнадцять тисяч гривень 00 копійок) гривень підлягають задоволенню. 
Що стосується вимог позивача про стягнення простроченої заборгованості за процентами в розмірі 33 432,00 (тридцять три тисячі чотириста тридцять дві гривні 00 копійок) грн., суд зазначає наступне: 
Судом встановлено, що відповідно п. 2.2 Договору Строк Позики: 30 днів, відповідно п. 2.3. Процентна ставка (базова): 1.99% (фіксована). 
Відповідно до умов договору позики, а саме п. 7.1. Позичальник має право подовжити строк користування Позикою (далі – Пролонгація). За подовження строку користування Позикою, Позичальник сплачує Товариству Проценти на умовах, обраних Позичальником для здійснення певного виду Пролонгації. 7.2. Умови Пролонгації вказуються в Особистому кабінеті Позичальника на Сайті. При цьому, Розмір Процентів, що сплачує Позичальник при оформленні Пролонгації визначаються виходячи з базової процентної ставки, зазначеної у Договорі позики, та кількості днів, на яку Позичальник бажає оформити Пролонгацію. 7.3. Не обмежуючи вказаного у пункті 7.2 вище Товариство на власний розсуд може застосувати до певного виду Пролонгації програму лояльності та запропонувати Позичальнику знижену процентну ставку для оформлення Пролонгації. У будь-якому випадку, нарахування Процентів та їх перерахунок здійснюється на умовах, передбачених Договором позики та цими Правилами. Товариством можуть бути запропоновані як один, так і декілька варіантів подовження користування позикою. Товариство самостійно визначає, які види Пролонгації доступні Позичальнику. та повідомляє про це Позичальника в Особистому кабінеті Позичальника та/або будь-яким іншим доступним засобом зв`язку (телефоном, електронною поштою, тощо). Конкретні види Пролонгації, що доступні Позичальнику, відображаються в Особистому кабінеті та не можуть бути гірше ніж встановлені в Договорі позики. 7.4. Позичальник має право подовжити строк користування Позикою необмежену кількість разів. 7.5. При кожному подовженні строку користування Позикою, змінюється кінцева дата Строку Позики та кінцева дата строку (терміну) дії Договору позики на відповідну кількість календарних днів. Після кожного оформлення Пролонгації, на електронну адресу Позичальника, яку Позичальник зазначив як контактну при реєстрації на Сайті, Товариство відправляє повідомлення з інформацією про оформлену Позичальником Пролонгацію. Таке повідомлення містить інформацію, зокрема, щодо нового Строку Позики, кінцевої дати Строку позики, розміру Заборгованості до повернення Позичальником. Крім цього, інформація щодо нової кінцевої дати Строку Позики та розміру Заборгованості доступна Позичальнику в Особистому кабінеті. 7.6. Подовження строку користування Позикою є неможливим, якщо Товариство відступило право вимоги за Договором позики третій особі або звернулося до суду за примусовим стягненням заборгованості. 
Судом встановлено, що первісний кредитор — ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» — відступив право вимоги до ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» на підставі договору факторингу № 034-030723 від 03.07.2023 та відповідного реєстру прав вимоги, а саме: Витяг з Реєстру прав вимог № 07/07/23 до договору факторингу № 034-030723 від 03.07.2023 р. | м. Київ, 07 липня 2023 р. У реєстрі індивідуалізовано боржника, номер договору, суму виданої позики та складові заборгованості, під номером №407. 
Судом встановлено, що нарахування процентів здійснювалось до 15.01.2022 року, що не суперечить вказаним умовам договору, враховуючи положення п. 7.1-7.6 Договору. 
Водночас, перевіряючи доводи щодо правомірності нарахування процентів за користування кредитними коштами, суд зазначає про таке. 
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. 
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. 
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. 
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. 
Натомість фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. 
Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. 
Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року N 39/248 "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. 
Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року N 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року N 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди. 
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. 
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частиниРішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року N 15-рп/2011у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). 
У Рішенні від 11 липня 2013 року N 7-рп/2013 Конституційний Суд Українидійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. 
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі N 132/1006/19. 
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі N 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. 
Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦК України). 
Відсутність позову про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії не є перешкодою для врахування інтересів відповідача у справі з метою дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів (див. постанову Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23). 
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальна заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 47 432,00 грн (Сорок сім тисяч чотириста тридцять дві гривні 00 копійок), з яких: — 14 000,00 (Чотирнадцять тисяч гривень 00 копійок) грн — Основна сума боргу — неповернутий залишок тіла позики, який утворився внаслідок невиконання Відповідачем обов`язку щодо повернення отриманих грошових коштів у порядку та строки, передбачені Договором; — 33 432,00 (тридцять три тисячі чотириста тридцять дві гривні 00 копійок) грн — Проценти за користування позикою нараховані відповідно до умов Договору. 
Отже у даному випадку, визначений у змісті кредитного договору розмір процентів є непропорційно високим та призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника (споживача), відтак зазначена умова кредитного договору є несправедливою і суперечить принципам розумності та добросовісності, оскільки встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором. 
Фактично позивач порушує питання про стягнення з позичальника простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі, що більш ніж у 2 рази перевищує розмір простроченої заборгованості за кредитом. 
На підставі викладеного вище, та з метою забезпечення відповідності заявленого позивачем до стягнення розміру заборгованості засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зменшення стягнутої з відповідачки на користь позивача заборгованості за нарахованими процентами з 33432,00 грн до 14000,00 грн, тобто 100 % від основної заборгованості (тіло кредиту), яку визначено у розмірі 14000,00 грн. 
Таким чином, зважаючи на вищевикладене в своїй сукупності, розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачки становить 28000,00 грн, які складаються з 14000,00 грн - заборгованості за тілом кредиту та 14000,00 грн заборгованість за відсотками. 
Щодо заяви відповідачки про застосування строків позовної давності суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу п.12 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, а тому позивачем строк позовної давності пропущено не було. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Сіті Колект» підлягають частковому задоволенню. 
Щодо судового збору та інших судових витрат. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору суд враховує, що згідно платіжної інструкції, позивачем при зверненні з даним позовом до суду через систему «Електронний суд» сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 гривень. 
Оскільки позов задоволено частково, то відповідно до положень?ст. 141 ЦПК України?з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1571,66 (2662,40*28000/47432,00) гривень. 
Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. 
Позивач пред`явив вимогу про стягнення 15000,00 гривень відшкодування витрат за надання правової допомоги адвокатом. 
На підтвердження факту надання правової допомоги позивачем надано наступні документи: Копія Договору про надання правничої допомоги №ДО-20260202/001 від 02.02.2026 року; додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги; заявка про надання правової допомоги №763 від 01.05.2026 року; витяг з акту №763 про надання юридичної допомоги від 01.05.2026 року. 
Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до частини 4?статті 137 ЦПК України?розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 911/3586/21, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. 
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. 
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. 
За таких обставин, надавши оцінку доказам щодо понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши складність справи, суть спору, характер послуг, а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи у суді є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті Колект». 

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.?4,?5,?10,?76-82,?89,?263-265,?280-282 ЦПК України, суд,- 

ВИРІШИВ: 

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект», (юридична адреса: 02154, м. Київ, проспект Соборності, будинок 30-А, приміщення 321, код ЄДРПОУ: 43950742) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково. 

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект», (юридична адреса: 02154, м. Київ, проспект Соборності, будинок 30-А, приміщення 321, код ЄДРПОУ: 43950742), заборгованість за договором позики № 77772973 від 17.09.2021 у розмірі 28000,00 грн, що складається з 14000,00 грн - заборгованості за тілом кредиту та 14000,00 грн заборгованість за відсотками. 

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект», (юридична адреса: 02154, м. Київ, проспект Соборності, будинок 30-А, приміщення 321, код ЄДРПОУ: 43950742), судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 1571,66 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн., та судові витрати, пов`язані з підготовкою, комплектуванням та направленням документів відповідачу – 381,74 грн. 

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя           Спічак В.О.?