П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/15287/24

Перша інстанція суддя Аракелян М.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Яковлєва О.В.,
суддів Єщенка О.В. Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги НОМЕР_2 Прикордонному загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ), а саме:
- визнання протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію з дня її призначення по 28 лютого 2018 року в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру;
- зобов`язання НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та доплатити ОСОБА_1 надбавку за кваліфікація з дня ї призначення по 28 лютого 2018 року у розмірі, визначеному у Додатку № 25 до постанови КМУ від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум;
- визнання протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 15-ти календарної військової служби;
- зобов`язання НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 15-ти календарної військової служби, виходячи із часу набуття права на виплату винагороди у розмірі 1-го посадового окладу та окладу за військовим званням;
- зобов`язання НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої надбавки за кваліфікацію та виплату винагороди за тривалість безперервної 15-ти календарної військової служби за весь час затримки виплати.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року частково задоволено позов, а саме:
- визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати у повному обсязі ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 15-ти календарної військової служби.
- зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 15-ти календарної військової служби, виходячи із часу набуття права на виплату винагороди у розмірі 1-го посадового окладу та окладу за військовим званням, з урахуванням виплаченої суми такої винагороди.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивачем та відповідачем подано апеляційні скарги з яких вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просять скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, відповідно до їх вимог та заперечень.
Вимоги апеляційної скарги позивача обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про залишення без задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію.
В даному випадку, позивач наголошує, що йому протиправно, всупереч вимогам діючих нормативно-правових актів, під час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 виплачувалась надбавка за кваліфікацію у зменшеному на 50 відсотків розмірі.
Крім того, позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передчасність вимог позивача про зобов`язання НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
В свою чергу, відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, в частині висновку про залишення без задоволення частини позовних вимог у цій частині.
Вимоги апеляційної скарги відповідача обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати у повному обсязі ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної 15-ти календарної військової служби.
В даному випадку, відповідач наголошує, що ним правомірно, керуючись положеннями наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 13 лютого 2017 року №136-ОС, встановлено обмеження щодо виплати додаткових видів грошового забезпечення, передбачених Інструкцією № 425 на рівні 50 % від їх передбаченого розміру.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає частковому скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом в Державній прикордонній службі України.
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 150-ос від 15 березня 2024 року позивач виключений зі списків особового складу та знятий з усіх видів забезпечення (а.с.9).
У наказі, зокрема, зазначено: Вислуга років на 15 березня 2024 року становить: календарна військова – 27 р 02 м 29 дн; пільгова військова – 01 р 09 м 19 дн; всього військова – 29 р 00 м 18 дн.
Відповідно до абз. 3 п. 14 ст. 10-1 ЗУ «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію за 15 невикористаних днів щорічної осинової відпустки за 2022 рік, за 15 невикористаних днів щорічної основної відпустки на 2023 рік, за 8 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2024 рік.
Виплатити грошову компенсацію за 140 невикористаних календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 202 роки.
Відповідно до абз. 2 п. 2 ст. 15 ЗУ «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, розміром 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 27 повних календарних років служби.
Відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 01 вересня 2023 року № 726 передбачено виплату додаткової винагороди у розрахунку на місяць пропорційно часу виконаних бойових (спеціальних) завдань за березень 2024 року, в кількості 15 діб.
Між тим, як вбачається із копій особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2016-2018 роки та зворотнього боку цих карток:
- у грудні 2016 року позивачу, зокрема, була нарахована та виплачена (мовою оригіналу) – надб. за кваліф. мед 5 % - 681,01 грн (а.с.37);
- посадовий оклад позивача у 2017 році становив 1135 грн (а.с.39);
- у 2017 році позивачу, зокрема, була нарахована та виплачена (мовою оригіналу) – надб. за кваліф. мед 5 % за січень-грудень 2017 року (56,76 грн на місяць) у загальній сумі 681 грн; у листопаді 2017 року – винагорода за 15 років безперервної служби – 632,50грн (а.с.39);
- у 2018 році позивачу, зокрема, була нарахована та виплачена (мовою оригіналу) – надб. за кваліф. мед за січень-лютий 2017 року (56,76 грн на місяць) у загальній сумі 113,50 грн (а.с.41).
При цьому, 11 квітня 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату надбавку за кваліфікацію з дати призначення по березень 2018 року у розмірі, визначеному у Додатку № 25 до постанови КМУ від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та нарахувати та виплатити із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 15-ти та 20-річної календарної військової служби, та додатково просив надати довідку про нараховану та виплачену надбавку за кваліфікацію з зазначенням періоду такої виплати (а.с. 10).
Відповідач листом від 07 травня 2024 року № 09/К-2187/1887 повідомив позивача про відсутність законних підстав для здійснення перерахунку, зазначивши, що відповідно до наказів Адміністрації Державної прикордонної служби «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби у 2016, 2017, 2018 роках» додаткові види грошового забезпечення, визначені в додатку 25 до Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» виплачуються у розмірі 50 відсотків установленого згідно із зазначеним додатком розміру. Надбавка за класну кваліфікацію виплачена заявнику у повному обсязі. Винагорода за 15 років безперервної військової служби виплачена відповідно у листопаді 2017 року з 1 березня 2018 року дана виплата не передбачена законодавством (а.с.11).
Не погоджуючись з отриманою відмовою, а також бажаючи отримати компенсацію частини втраченого доходу у зв`язку із порушення строку його виплати, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про часткове задоволення позовних вимог, так як позивач має право лише на перерахунок отриманої винагороди за тривалість безперервної служби, з чим частково погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно п. 2 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Постановою КМУ від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі – Постанова № 1294) затверджено, зокрема, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах, які знайшли відображення в додатках 25-28 до цієї постанови.
Відповідно до додатку 25 постанови КМУ № 1294 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), виплачуються:
- надбавка за кваліфікаційну категорію військовослужбовцям медичного і фармацевтичного складу, а саме особам офіцерського складу, які займають посади лікарів (крім лікарів-хірургів, що оперують хворих у підрозділах-стаціонарах), провізорів, що мають кваліфікаційну категорію, у наступних розмірах (відсотків посадового окладу): другу – 10%; першу – 15%; вищу – 20%.
- винагорода за тривалість безперервної військової служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби, у наступних розмірах (сума посадового окладу і окладу за військовим званням): 1 – за 15 років; 1,5 – за 20 років; 2 – за 25 років; 2,5 – за 30 років; 3 – за 35 і кожні наступні п`ять років.
В свою чергу, згідно п. 2 Постанови № 1294, виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Згідно п. 7 Постанови № 1294, до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу у високомобільних десантних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.
Між тим, відповідно до ЗУ «Про Державну прикордонну службу України», постанови КМУ від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», з метою визначення порядку й умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, наказом останньої від 20 травня 2008 року № 425 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, яка набрала чинності 29 червня 2008 року (далі – Інструкція № 425).

Згідно пп. 3.13.1 п. 3.13 розділу ІІІ Інструкції № 425, особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; клас майстра - 11 відсотків посадового окладу.
Згідно пп. «б» пп. 3.14.1 п. 3.14 розділу ІІІ Інструкції № 425, надбавка за кваліфікаційну категорію військовослужбовцям медичного і фармацевтичного складу, а саме особам офіцерського складу, які займають посади (крім лікарів-хірургів, що оперують хворих у підрозділах-стаціонарах) у лікувально-профілактичних установах, службах охорони здоров`я регіональних управлінь, органах охорони державного кордону, органах забезпечення, санітарно-епідеміологічних установах, структурах медичного постачання та інших установах Державної прикордонної служби України, управлінні охорони здоров`я Департаменту забезпечення Адміністрації Держприкордонслужби і мають другу, першу, вищу кваліфікаційну категорію, - відповідно 5, 10, 15 відсотків посадового окладу.
Крім того, згідно пп. 3.25.1 п. 3.25 розділу ІІІ Інструкції № 425, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби виплачується винагорода за тривалість безперервної військової служби в таких розмірах (посадовий оклад і оклад за військовим званням): 15 років-1,0; 20 років-1,5; 25 років-2,0; 30 років-2,5; 35 років і кожні наступні п`ять років-3,0.
Винагорода виплачується за місцем штатної служби за наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - за наказами вищих начальників (командирів) за підпорядкованістю.
У наказі на підставі особової справи військовослужбовця визначаються строк його безперервної календарної військової служби та розмір винагороди.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати позивачу надбавки за кваліфікаційну категорію військовослужбовцям медичного і фармацевтичного складу та винагороди за тривалість безперервної військової служби.
В даному випадку, вищевикладеними положеннями Постанови № 1294 передбачалось, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28 до цієї Постанови, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру.
В свою чергу, на виконання вимог Постанови № 1294 щодо упорядкування додаткових видів грошового забезпечення для Державної прикордонної служби, останньою затверджено Інструкцію № 425 (набрала чинності 29 червня 2008 року).
Отже, Адміністрація Державної прикордонної служби України Інструкцією № 425 упорядковано перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, до складу яких входить й винагорода за безперервну календарну війську службу.
За таких обставин, починаючи з 29 червня 2008 року, застосування п. 7 Постанови № 1294 та зменшення до 50 відсотків установленого розміру додаткових видів грошового забезпечення щодо військовослужбовців Державної прикордонної служби України є протиправним.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові 31 січня 2018 року (справа № 808/8403/13-а).
З іншого боку, як вбачається із наданих Військовою частиною НОМЕР_1 пояснень та зібраних матеріалів у справі, Військовою частою НОМЕР_1 за час проходження у ній служби позивачем включно до лютого 2018 року виплачувались останньому надбавка за кваліфікаційну категорію військовослужбовцям медичного і фармацевтичного складу (І категорія) та винагорода за тривалість безперервної військової служби (15 років) зі встановленим обмеженням розміру таких витрат на рівні 50 %.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність перерахунку виплаченої позивачу винагороди за тривалість безперервної військової служби.
При цьому, колегія суддів не приймає доводів відповідача про те, що його дії правомірно обумовлені вимогами наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Держприкордонслужби України у 2016 році» № 493-ос від 06 червня 2016 року, «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Держприкордонслужби України у 2017 році» № 136-ос від 13 лютого 2017 року, які передбачали аналогічне зменшення на 50 % розмірів додаткових видів грошового забезпечення, визначених у додатку № 25 до Постанови № 1294.
Колегія суддів зазначає, що положення зазначених актів не узгоджуються з положеннями Інструкції № 425, яка, на відміну від зазначених актів, є нормативно-правовим актом, а тому до спірних правовідносин мають застосовуватись положення Інструкції № 425.
З іншого боку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про перерахунок виплаченої позивачу надбавки за кваліфікаційну категорію військовослужбовцям медичного і фармацевтичного складу (І категорія) помилково встановлено обставини даної справи.
В даному випадку, судом встановлено, що позивачу правомірно виплачену зазначену надбавку у передбаченому пп. 3.13.1 п. 3.25 розділу ІІІ Інструкції № 425 розмірі, на рівні 5 відсотків від посадового окладу за присвоєний позивачу ІІ клас.
Проте, як зазначено вище, позивачу виплачувалась на рівні 5 % інша надбавка за кваліфікацію, а саме надбавка за кваліфікаційну категорію військовослужбовцям медичного і фармацевтичного складу (начальник служби охорони здоров`я), передбачена пп. «б» пп. 3.14.1 п. 3.14 розділу ІІІ Інструкції № 425.
Тобто, оскільки позивач мав першу кваліфікаційну категорію (вбачається з особистих карток грошового забезпечення), він мав право на відповідну надбавку у розмірі 10 посадового окладу.
Враховуючи викладене, виплата позивачу надбавки на рівні 5 %, а не 10 % від розміру грошового забезпечення є протиправним, що помилково не враховано судом першої інстанції.
З іншого боку, як зазначено вище, судом першої інстанції також зроблено висновок про передчасність позовних вимог про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Між тим, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Так, виникненню права на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати передує несвоєчасне нарахування та виплата доходу за певний період, адже нарахування такого виду компенсації проводиться шляхом множення суми нарахованого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу.
В свою чергу, враховуючи, що відповідачем ще не здійснено перерахунку та виплати спірних складових грошового забезпечення позивача, вимоги позивача у цій частині є передчасними.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 червня 2025 року (справа № 580/11000/23).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено невірне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права при вирішенні справи, що є підставою для частково скасування рішення суду та ухвалення нового рішення у справі.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року скасувати, в частині висновку про відмову у задоволенні наступних позовних вимог:
- визнання протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію з дня її призначення по 28 лютого 2018 року в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру;
- зобов`язання НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та доплатити ОСОБА_1 надбавку за кваліфікація з дня ї призначення по 28 лютого 2018 року у розмірі, визначеному у Додатку № 25 до постанови КМУ від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум.
Ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію з дня її призначення по 28 лютого 2018 року, без застосування обмеження її розміру.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок виплаченої ОСОБА_1 надбавки за кваліфікаційну категорію військовослужбовцям медичного і фармацевтичного складу під час служби у Військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до розміру такої надбавки, встановленого Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20 травня 2008 року № 425, з урахуванням здійснених виплат.
В задоволенні решти позовних вимог у цій частині – відмовити.
В решті, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач | | О.В. Яковлєв
Судді | | О.В. Єщенко   А.В. Крусян