Справа №534/2211/25
Провадження №2/534/888/25

РІШЕННЯ
 
Іменем України
03 вересня 2026 року м. Горішні Плавні 
Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області у складі: 
головуючого судді Малюк М.В.,
за участі: 
секретаря судового засідання Савченко Я.О.,
інші учасники не з`явилися,

розглянув за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей, сім`ї та молодіжної політики виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини, без згоди батька,

встановив:

(1) Стислий виклад позиції позивача 
1. ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якому просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за задекларованою адресою місця проживання матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: АДРЕСА_1 , без письмової згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
2.Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із позивачкою без реєстрації місця проживання, оскільки для реєстрації місця проживання дитини потрібна згода батька, яку відповідач не надає.
3.Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву. У відзиві зазначив, що проти задоволення позовної вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання доньки не заперечує.
(2) Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.
4.Ухвалою від 07.10.2025 Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області відкрив провадження у справі, вирішив її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження, зобов`язав третю особу подати письмовий висновок щодо розв`язання спору в частині вимог про позбавлення батьківських прав. 
Ухвалу суду від 07.10.2025 виконано, надано суду письмовий висновок щодо розв`язання спору в частині позбавлення батьківських прав. 
5.Суд ухвалою від 29.12.2025 закрив підготовче провадження у справі, призначив справу до судового розгляду по суті.
6.Ухвалою від 24.08.2026 суд закрив провадження у справі в частині позовних вимог, зокрема про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 .
7.Сторони на судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
7.1.Представник позивачки - ОСОБА_6 подала клопотання про розгляд справи в її відсутність та у відсутність позивачки, позовні вимоги підтримала.
7.2.Представник відповідача - ОСОБА_7 подала клопотання про розгляд справи в її відсутність та у відсутність відповідача, зазначила, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини. 
8.У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (частина 2 статті 247 ЦПК України).
(3) Встановлені Судом обставини
9.Суд дослідив та оцінив докази у справі й встановив, що:
Батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 03.09.2013.
10.Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 13.03.2017 шлюб між сторонами, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , розірвано. При розірванні шлюбу позивачка змінила прізвище на ОСОБА_9 .
11.Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2025/009263051 від 10.07.2025 зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивачки - ОСОБА_1 є квартира АДРЕСА_2 .
12.Відомості про зареєстроване місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутні.
13.Позивачка 18.06.2022 зареєструвала шлюб із ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 18.06.2022 серії НОМЕР_2 , після державної реєстрації шлюбу позивачка залишила прізвище ОСОБА_9 . Від шлюбу мають спільного сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ).
Квартира АДРЕСА_2 придбана ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10 березня 2025 року приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області. Згідно з пунктом 11 цього договору ОСОБА_10 купив цю квартиру за згодою іншого подружжя - ОСОБА_1 .
З висновку органу опіки та піклування Горішньоплавнівської міської ради №263 від 11.11.2025 вбачається, що позивачка разом з донькою ОСОБА_12 , сином ОСОБА_13 та чоловіком ОСОБА_11 проживали у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_14 . У житлі добрі та безпечні житлово-побутові умови для виховання, навчання та повноцінного розвитку дітей.
14.Позивачка зазначає, що дитина, ОСОБА_15 не має зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання, оскільки відповідач не надає згоди на це, у зв`язку з чим, остання звернулася з цим позовом до суду. 
Відповідач визнає той факт, що їхня спільна з позивачкою дитина, не має зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання.
Спір між сторонами про місце проживання дитини - ОСОБА_5 відсутній. 
Дитина проживає разом із матір`ю, що визнає відповідач та проти чого не заперечує (пункт 13 цього рішення).
(4) Матеріальне право, застосоване Судом
15.Зважаючи на предмет спору, для вирішення спірних правовідносин належать застосуванню як норми національного права, що регулюють обов`язки батьків стосовно дитини та наслідки їх невиконання, а також норми міжнародних договорів, що регулюють правовідносини в сфері захисту дитинства.
16. Відповідно до частини 1 статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
17.Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
18.Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
19.Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. (частина 2 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
20. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
21.Відповідно до частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
22.У частині сьомій статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
23.Згідно з частиною першою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
24.Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я та безпечні умови життя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
25.Батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина.
Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.
Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом (стаття 154 СК України).
26.Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
27.Відповідно до частини 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
28.Частиною першою статті 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
29. Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (частини 1-3 статті 29 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).
30.Згідно частини 1 статті 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.
31.Механізм здійснення декларування / реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) визначено Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265 (надалі - Порядок № 265).
32.Відповідно до пунктів 16,17 Порядку №265 місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого / зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. 
Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку.
33.Пункт 33 Порядку №265 передбачає, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.
34.Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом
35.Згідно із статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
36.Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина 3 статті 13 ЦПК України).
37.Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини 1,4 статті 77 ЦПК України).
38.Згідно з вимогами статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
39.Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
40.Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
41.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина 1 статті 82 ЦПК України).
(5) Висновки суду
42.Суд застосував відповідні норми права, дослідив заяви по суті справи, оцінив наявні докази, зіставив обставини справи із правилами, зазначеними в застосованих нормах права, й надав таку правову оцінку спірним правовідносинам.
43.Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
44.Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
45.Позивачка подала позов, предметом якого є її вимоги до відповідача про:
дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини віком до 14 років за задекларованою адресою місця проживання матері без письмової згоди батька.
46.Підставою позову зазначає ненадання відповідачем добровільної згоди на реєстрацію місця проживання дитини.
47.Вирішуючи спір по суті суддя враховує, що відповідачем не надано доказів, що ним у встановленому законом порядку надано згоду на реєстрацію місця проживання дитини або засвідчену нотаріально в установленому законодавством порядку (пункти 32,33 цього рішення).
48.Суддя наголошує, що для надання батьком такої згоди, не потрібно попереднє звернення матері дитини до останнього з відповідною вимогою, позаяк вчинення відповідних дії є законодавчо визначеним обов`язком відповідача як батька (пункти 16,20,24,27 цього рішення).
49.Водночас судом установлено, що дитина проживає разом із матір`ю (пункти 12-14 цього рішення).
50.Спір між батьками щодо місця проживання дитини відсутній. 
51.Наголошую, що відповідач не заперечує та не спростовує цих фактів. Останній не заперечує проти задоволення позову.
Натомість не вчиняє дій, передбачених чинним законодавством на забезпечення права дитини мати зареєстроване у встановленому порядку місце проживання. 
52.Зважаючи на вимоги пунктів 16,17 Порядку № 265, невчинення відповідачем відповідних дій унеможливлює здійснення реєстрації місця проживання дитини в позасудовому порядку.
53.Відсутність згоди відповідача в порядку, визначеному в пункті 32 цього рішення, або згоди, наданої в присутності уповноваженої на це особи, або нотаріально засвідченої згоди (пункт 33 цього рішення), свідчить, що право дитини мати задеклароване місце проживання потребує захисту.
54.Зважаючи на це, позивачкою обрано правильний спосіб захисту своєї малолітньої дитини, спосіб захисту відповідає нормам пункту 33 Порядку № 265.
55.Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_5 за місцем проживання своєї матері суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суддя вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька треба задовольнити.
(6) Судові витрати.
55.Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положень статті 141 ЦПК України. 
56.Керуючись ст ст.12,13,141,258,259,263-265,268 ЦПК, суд, -

ухвалив :
1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, - задовольнити. 
2.Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матірю за адресою: АДРЕСА_1 , без письмової згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
3.Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 (двадцять) коп.
4.Рішення суду набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
5.Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
6.Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повне ім`я позивача: | ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 .
Повне ім`я відповідача: | ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5 .
Повне ім`я третьої особи: | Служба у справах дітей, сім`ї та молодіжної політики виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ЄДРПОУ 04057646, адреса: 39800, Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, вулиця Миру, будинок 24.

Суддя Марина МАЛЮК