ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/32713/25

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Баранник Н.П., Кругового О.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 р. (суддя Озерянська С.І) в адміністративній справі №160/32713/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №045550009229 від 27 жовтня 2025 р. про відмову у призначенні йому пенсії; 
- зобов`язати Головне управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до його страхового стажу період роботи з 16 червня 1989 р. по 22 травня 1998 р., період отримання допомоги по безробіттю з 10 червня 1998 р. по 04 червня 1999 р., період роботи з 01 липня 2000 р. по 31 грудня 2000 р. (запис в трудовій книжці за період з 05 червня 1999 р. - 31 грудня 2000 р.) та призначити йому пенсію за віком.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що звертався із заявою про призначення пенсії за віком, однак отримав відмову із посиланням на відсутність в нього необхідного страхового стажу, до якого протиправно не було зараховано період його роботи з 16 червня 1989 р. по 22 травня 1998 р., період отримання допомоги по безробіттю з 10 червня 1998 р. по 04 червня 1999 р. з підстав наявності недоліків в записах його трудової книжки, за які він як працівник не може нести відповідальність, а також періоду роботи з 01 липня 2000 р. по 31 грудня 2000 р. через відсутність інформації у Реєстрі застрахованих осіб в системі персоніфікованого обліку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Судом:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №045550009229 від 27 жовтня 2025 р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком; 
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 16 червня 1989 р. по 22 травня 1998 р. та з 01 липня 2000 р. по 31 грудня 2000 р.;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 жовтня 2025 р. щодо призначення пенсії за віком із урахуванням періодів роботи з 16 червня 1989 р. по 22 травня 1998 р. та з 01 липня 2000 р. по 31 грудня 2000 р.;
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
У поданій апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що страховий стаж позивача складає - 12 років 3 місяці 21 день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. До страхового стажу правомірно не зараховано періоди його роботи з 16 червня 1989 р. по 22 травня 1998 р. – дата звільнення та дата наказу про звільнення з роботи дописані; періоду роботи з 01 липня 2000 р. по 31 грудня 2000 р. - відсутні дані в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Позивачу повідомлялося, що для зарахування до страхового стажу вказаних періодів роботи необхідно надати уточнюючі довідки. 
Письмові відзиви на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.
ОСОБА_1 20 жовтня 2025 р. звернувся із заявою про призначення пенсії за віком, яку розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області та прийнято рішення №045550009229 від 27 жовтня 2025 р., яким у призначенні пенсії відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не зараховано період роботи з 16 червня 1989 р. по 22 травня 1998 р. – оскільки дата звільнення та дата наказу про звільнення з роботи дописані; період отримання допомоги по безробіттю з 10 червня 1998 р. по 04 червня 1999 р. – оскільки запис про припинення отримання допомоги по безробіттю не завірений печаткою; період роботи з 01 липня 2000 р. по 31 грудня 2000 р. – оскільки відсутні дані в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Не погодившись із даним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.
Часткового задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на зарахування до страхового стажу періодів роботи з 16 червня 1989 р. по 22 травня 1998 р. та з 01 липня 2000 р. по 31 грудня 2000 р., оскільки саме роботодавець несе відповідальність за введення трудової книжки та несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків. 
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка рішення здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
01 січня 2004 р. набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", статтею 1, частиною 4 статті 24 якого визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
До введення в дію Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійні відносини регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» статтею 56 якого встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. 
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Відповідно до Інструкції про порядок введення трудових книжок на підприємствах установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР № 162 від от 20 червня 1974 р. та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 р. визначено, що у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. У разі звільнення працівника, всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Записами наявної в матеріалах справи копії трудової книжки підтверджується, що ОСОБА_1 в період з 16 червня 1989 р. по 22 травня 1998 р. та з 01 липня 2000 р. по 31 грудня 2000 р. працював водієм (а.с. 9,10). Дані записи відповідають вимогам Інструкцій про порядок введення трудових книжок.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що про період роботи позивача з 01 липня 2000 р. по 31 грудня 2000 р. відсутні дані в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то слід зазначити, що Верховним Судом у постанові від 23 березня 2020р. у справі №535/1031/16-а вказано, що відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на роботодавця.
Отже, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується із висновком суду першої інстанції щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №045550009229 від 27 жовтня 2025 р. та наявності підстав для його скасування із визначенням йому обов`язку зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 16 червня 1989 р. по 22 травня 1998 р. та з 01 липня 2000 р. по 31 грудня 2000 р. та в зв`язку із чим повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, відсутні підстави для скасування ухваленого ним рішення, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 р. в адміністративній справі №160/32713/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 22 липня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.П. Баранник 

суддя О.О. Круговий