№ справи687/22/26
№2/687/134/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року          селище Чемерівці

Чемеровецький районний суд Хмельницької області
в складі головуючого – судді Горобець Н.О.,
за участю секретаря – Литовченко В.К.,

справа № 687/22/26;

сторони та інші учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
представник позивача – адвокат Григоренко А.О.,
відповідач – ОСОБА_2 ,
представник відповідача – адвокат Назарчук Т.М.,
третя особа на стороні відповідача – ОСОБА_3 ,
законний представник ОСОБА_3 – ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Чемерівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача – ОСОБА_3 про стягнення компенсації в порядку поділу майна подружжя,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В грудні 2025 року адвокат Григоренко А.О. звернувся до Чемеровецького районного суду Хмельницької області в інтересах ОСОБА_1 з позовною заявою про стягнення компенсації в порядку поділу майна подружжя.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 01.04.2022 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 12.07.2024 року (рішення набрало законної сили 12.08.2024 року).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 загинув під час захисту територіальної цілісності та суверенітету України та відбитті збройної агресії російської федерації.
Під час шлюбу подружжя нажило спільне майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Після смерті ОСОБА_5 , його батько ОСОБА_2 (відповідач по справі) успадкував вищевказаний будинок. 
Оскільки відповідач успадкував також і частину майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, а поділ будинку між позивачем та відповідачем неможливий, просить визнати житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя; припинити право ОСОБА_1 на частку у вказаному житловому будинку та стягнути з відповідача компенсацію у розмірі 65600,00 грн.

Представник позивача – адвокат Григоренко А.О. в судовому засіданні вимоги позову підтримав.

Представник відповідач – адвокат Назарчук Т.М. проти позову заперечила, зазначивши, що позовна вимога щодо визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя не є належним способом захисту. Крім того зазначила, що відповідач не є власником всього спірного житлового будинку та не має можливості сплатити позивачці компенсацію.
ОСОБА_4 - законний представник третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без її участі, не заперечує щодо задоволення позову.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 15 січня 2026 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 12 лютого 2026 року. 
Ухвалою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача залучено ОСОБА_3 .
Ухвалою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 30 квітня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 21 травня 2026 року.
29 червня 2026 року в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення складено 09.07.2026. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 01 квітня 2022 року, про що Кам`янець-Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зроблено актовий запис №261. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу – ОСОБА_7 .
Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.12.2022 року, посвідченого Дубовською Р.Б. приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області, ОСОБА_5 придбав у власність житловий будинок з господарськими будівлями за номером АДРЕСА_1 . Продаж вчинено за письмовою згодою дружини покупця – ОСОБА_8 .
Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 липня 2024 року (набрало законної сили 12 серпня 2024 року) шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 розірвано.
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Рускоє Порєчноє Суджанського району Курської області Російсько Федерації, про що Чемеровецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зроблено актовий запис №293 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .
26 вересня 2024 року ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_9 , в зв`язку з реєстрацією шлюбу.
28 листопада 2024 року приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Пилявським О.В. заведено спадкову справу № 884 після смерті ОСОБА_5 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.2025 року, спадкоємцями майна ОСОБА_5 , а саме житлового будинку з господарськими будівлями за номером АДРЕСА_1 , є його батько ОСОБА_2 на 2/3 частки спадщини, у тому числі з урахуванням 1/3 частки, від якої відмовилася мати ОСОБА_10 та його син ОСОБА_3 на 1/3 частки спадщини.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України).

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту її права чи інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19, від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20, від 08, 09, 22 лютого 2022 року у справах № 209/3085/20, у справі № 910/6939/20, у справі № 761/36873/18 та ін.).
Якщо обраний позивачем спосіб захисту порушеного права враховує зміст порушеного права, характер його порушення, наслідки, які спричинило порушення, правову мету, якої прагне позивач, обставини, наслідки порушення, такий спосіб захисту відповідає властивості (критерію) належності.
Іншою не менш важливою, окрім належності, є така властивість (критерій) способу захисту порушених прав та інтересів, як ефективність можливість за наслідком застосування засобу захисту відновлення, наскільки це можливо, порушених прав та інтересів позивача.
Ефективним є спосіб захисту, який забезпечує відновлення порушеного права позивача (спричиняє потрібні результати) без необхідності вчинення інших дій з метою захисту такого права, повторного звернення до суду задля відновлення порушеного права. Тобто спосіб захисту, який виходячи з характеру спірних правовідносин та обставин справи здатен призвести до відновлення порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів (має найбільший ефект у відновленні) (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17 листопада 2023 року у справі № 910/12832/21).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20)70 вказала на те, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна.
З урахуванням вищевикладеного у задоволенні позовної вимоги про визнання спірного нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_1 слід відмовити з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту.

Щодо вимоги про припинення права власності позивачки на 1/2 частину спірного житлового будинку із стягненням з відповідача компенсації в розмірі 65600,00 грн, суд бере до уваги наступне.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частин третя статті 13 ЦПК України).
Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Згідно із частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно з нормами статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:  1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;  2) річ є неподільною;  3) спільне володіння і користування майном є неможливим;  4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Звертаючись до суду із позовною вимогою про припинення права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями за номером АДРЕСА_1 зі стягнення з відповідача ОСОБА_2 компенсації у розмірі 65600,00 грн, позивач вказувала, що відповідач є власником спірного житлового будинку, оскільки після смерті ОСОБА_5 успадкував весь житловий будинок, в тому числі і її 1/2 частину. Вони не є членами однієї сім`ї, перебувають у неприязних відносинах, а спільне користування житловим будинком є неможливим, а тому вважає, що правомірним способом захисту є саме грошова компенсація.
Разом з тим, позивачем не враховано, що співвласниками вказаного житлового будинку є відповідач ОСОБА_2 (2/3 частини) та третя особа на стороні відповідача малолітній ОСОБА_3 (1/3 частина), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.05.2025 року, виданим приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Пилявським О.В. 
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивачем не оспорюється правомірність набуття відповідачем та третьою особою на стороні відповідача права власності на спірний житловий будинок, у задоволенні позовної вимоги про припинення права власності позивачки на 1/2 частину спірного житлового будинку із стягненням з відповідача компенсації в розмірі 65600,00 грн слід відмовити

Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою в позові, судові витрати позивача слід покласти на неї.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258, 263-265, 280-286 ЦПК України, ст.ст. 60, 63, 69, 70 СК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача – ОСОБА_3 про стягнення компенсації в порядку поділу майна подружжя – відмовити.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 09 липня 2026 року.

Суддя          Н.О. Горобець