Справа № 570/3071/26 
Номер провадження3/570/1097/2026
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 вересня 2026 року         м.Рівне
Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Гладишева Х.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , особу встановлено за паспортом громадянина України № НОМЕР_1 виданого 05.05.2020 року, орган, що видав 5610, 
за ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
в с т а н о в и л а:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 11.06.2026 року серії ВАД №751268, 11.06.2026 року близько 22:30 год ОСОБА_1 перебуваючи за спільним місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив відносно матері ОСОБА_2 сімейне насильство психологічного характеру, ображав нецензурною лайкою, погрожував, не реагував на зауваження, чим була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 11.06.2026 року серії ВАД №751267, 11.06.2026 року близько 22:30 год ОСОБА_1 перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , порушив вимоги термінового заборонного припису серії АА №617889, виданого 08.06.2026 року на 10 діб, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-8 КУпАП.
Постановами Рівненського районного суду Рівненської області від 07.09.2026 року матеріали справ про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КупАП (справа №570/3071/26) та ч.2 ст. 173-8 КУпАП (справа №570/3072/26) були об`єднані в одне провадження та присвоєно об`єднаній справі №570/3071/26 (провадження 3/570/1097/2026).
В судові засідання ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.
Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, враховуючи вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення, суд вважає, що справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід розглядати за відсутності вказаної особи та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд встановив наступне.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.
Згідно ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виражається у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини.
Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) домашнє насильство - це діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються, зокрема, між родичами.
У силу п. 14 ст. 1 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи.
Відповідно до п. 17 ст. 1 Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає серед іншого нанесення побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Згідно із ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.
Згідно вимог ч.2 ст.173-8 КУпАП, невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.
Пунктом 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що терміновий заборонний припис стосовно кривдника спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.
Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №751268 від 11.06.2026 року, відомостями про реєстрацію події, заявою ОСОБА_2 від 11.06.2026 року, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 11.06.2026 року, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 від 11.06.2026 року.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-8 КУпАП підверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №751267 від 11.06.2026 року; відомостями про реєстрацію події, заявою ОСОБА_2 від 11.06.2026 року, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 11.06.2026 року, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 від 11.06.2026 року, копією термінового заборонного припису серії АА №617889 від 08.06.2026 року відносно ОСОБА_1 ; копією форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 від 08.06.2026 року; копією рапорта поліцейського СРПП ВПР РРУП ГУНП в м.Рівне І.Сизюка від 08.06.2026 року та іншими матеріалами у їх сукупності.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.173-2, ч.2 ст.173-8 КУпАП.
При накладенні стягнення, суд згідно з вимогами ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Згідно частини 2 статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Таким чином, із врахуванням особи правопорушника, виходячи із характеру вчиненого правопорушення, зважаючи на вид та розмір адміністративного стягнення, з метою належного виховання правопорушника, запобіганню вчинення нових правопорушень, враховуючи ступінь його вини та обставини правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 з урахуванням вимог ч.2 ст.36 КУпАП, адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 33, 39-1, 40-1, ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-8, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-
п о с т а н о в и л а:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у Рівн.обл/Рiвнен.р-н./22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38012494; банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA728999980313151206000017295; код класифікації доходів бюджету 22030101) - судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що відповідно до ч.1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установленийчастиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.
Текст постанови складено 14 вересня 2026 року, у зв`язку із надмірним навантаженням.

Суддя Гладишева Х.В.