125/515/25
2/125/142/2025

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2026         м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Хитрука В.М. 
за участі секретаря судового засідання Іщук А.А. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 Приватного підприємства «Буковина Трек» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 

В С Т А Н О В И В :

Позивач  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та Приватного підприємства «Буковина Трек» про відшкодування шкоди, завданої злочином.
Позов обґрунтований наступним.
ОСОБА_2 , будучи працівником Приватного підприємства «Буковина Трек», виконуючи свої трудові обв`язки, керував автомобілем марки «МАН» ТGL12.180, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності Іноземному підприємству "КОКА-КОЛА БЕВЕРІДЖИЗ УКРАЇНА ЛІМІТЕД" та переданий ним у володіння Приватного підприємства «Буковина Трек» згідно договору оренди від 01.08.2014 року.
Керуючи вказаним транспортним засобом, 27.08.2014 року о 21 год. 20 кв. в м. Бар по вулиці Нахімова від вулиці Щорса до вулиці Героїв Майдану, ОСОБА_2 допустив наїзд на матір позивача ОСОБА_3 , яка від отриманих травм померла в ЦРЛ Барського району, Вінницької області.
Смертю матері позивачу завдано матеріальної шкоди в сумі 24694 гривень та непоправної моральної шкоди.
Постановою Барського районного суду Вінницької області від 25.12.2024 року звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 135 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та ч. 1 ст. 285 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності. Звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України та ч. 1 ст. 285 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, - закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
У зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, право потерпілих на звернення до суду з цивільним позовом про стягнення шкоди, не порушується, бо за змістом ст. 128 КПК України закриття кримінального провадження не перешкоджає пред`явленню позову у порядку цивільного судочинства.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 під час здійснення злочину виконував свої трудові обов`язки у Приватному підприємстві «Буковина Трек», працюючи там водієм згаданого вище автомобіля, останнє зобов`язане відшкодувати матеріальну шкоду завдану підозрюваним в сумі 24664 грн.
Позивач просить суд стягнути завдану шкоду таким чином : з ОСОБА_2 моральну шкоду, заподіяну смертю матері позивача, в сумі 500 000 грн, та 24 694 грн. завданої матеріальної шкоди з Приватного підприємства «Буковина Трек», провести розподіл судових витрат. 
Представник позивача адвокат Самородова О.П. надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просила справу розглянути без її участі.
Відповідач  ОСОБА_2 у судові засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, відзиву на позовну заяву не надіслав, у зв`язку з чим, зі згоди позивача, та на підставі ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення, на підставі наявних доказів. 
Представник відповідача Приватного підприємства «Буковина Трек`у судові засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, відзиву на позовну заяву не надіслав, у зв`язку з чим, зі згоди позивача, та на підставі ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення, на підставі наявних доказів. 
Згідно із вимогами ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. 
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного.
ОСОБА_2 , будучи працівником Приватного підприємства «Буковина Трек», виконуючи свої трудові обв`язки, керував автомобілем марки «МАН» ТGL12.180, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності Іноземному підприємству "КОКА-КОЛА БЕВЕРІДЖИЗ УКРАЇНА ЛІМІТЕД" та переданий ним у володіння Приватного підприємства «Буковина Трек» згідно договору оренди від 01.08.2014 року.
Керуючи вказаним транспортним засобом, 27.08.2014 року о 21 год. 20 кв. в м. Бар по вулиці Нахімова від вулиці Щорса до вулиці Героїв Майдану, ОСОБА_2 допустив наїзд на мою матір ОСОБА_3 , яка від отриманих травм померла в ЦРЛ Барського району, Вінницької області.
25.12.2024 року постановою Барського районного суду Вінницької області звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 135 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та ч. 1 ст. 285 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності. Звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України та ч. 1 ст. 285 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
У пункті сьомому постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31.03.1989 № 3 (зі змінами) зазначено, що у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
У той же час, у випадку закриття кримінального провадження на підставах, що встановлені КПК України, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.
Вказане узгоджується з висновками Верховного суду, що викладені у постанові від 23.06.2022 у справі № 204/2626/21 (провадження № 51-5123км21) та постанові від 10.08.2021 у справі № 161/694/20 (провадження № 51-811км21).
У зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, право потерпілих на звернення до суду з цивільним позовом про стягнення шкоди, не порушується, бо за змістом ст. 128 КПК України закриття кримінального провадження не перешкоджає пред`явленню позову у порядку цивільного судочинства.
Смертю ОСОБА_3 позивачу завдано матеріальної шкоди в сумі 24694 гривень та моральної шкоди. 
Матеріальна шкода була спричинена необхідністю здійснення витрат, пов`язаних з похованням та спорудженням надгробного пам`ятника, підтверджується розрахунковими документами, виданими суб`єктами господарської діяльності, які надавали послуги, виконували роботи та продавали товари, необхідні для поховання потерпілої. 
Вказані витрати підтверджуються: Накладною, виданою ПП ОСОБА_4 від 28 серпня 2014 року за №№ 264, який підтверджує витрати на поховання у вигляді відбування поминального обіду, на загальну суму коштів у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень; Накладною, виданою ФОП ОСОБА_5 від 27 серпня 2014 року за №2 109, який підтверджує придбання предметів, необхідних для поховання, на загальну суму коштів у розмірі 2050 гривень; квитанціями, від 28.08.2014 року, виданими КП «Бар благоустрій», які підтверджують витрати на копання могили та прибирання могили, на суму 584 гривні; товарним чеком, від 15.09.2015 року, виданим ФОП ОСОБА_6 , який підтверджує витрати на спорудження надгробного пам`ятника, в сумі 14 060 грн.
Смертю ОСОБА_3 позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в самому факті смерті матері, яку вона дуже любила, яка її виховала, допомагала в усіх труднощах та в повсякденному житті. ОСОБА_1 відчуває постійний душевний біль, та страждання, стривоженість та дискомфорт від смерті найріднішої людини. В неї часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість. Позивач непокоять постійні неврози, які проявляються тривогою, страхом та нездатністю в повній мірі зосередитись на основних питаннях життя.
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Також, згідно ч.1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам, дітям, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Як передбачено ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Враховуючи те, що суб`єктом відповідальності згідно ст. ст. 1167 ЦК України, є відповідач ОСОБА_2 , суд вважає, що він повинен відшкодувати позивачу як потерпілій моральну шкоду, виходячи з характеру скоєного ним кримінального правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов`язана з використанням, зберіганням або утримуванням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.
Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Однак, згідно ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їх працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Отже, враховуючи те, що ОСОБА_2 під час вчинення кримінального правопорушення виконував свої трудові обов`язки у Приватному підприємстві «Буковина Трек», працюючи там водієм згаданого вище автомобіля, останнє зобов`язане відшкодувати матеріальну шкоду завдану обвинуваченим в сумі 24664 грн.
Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 постанови Пленуму від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 №5 та від 27 лютого 2009 року №1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України).
Разом з цим, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.
Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. 
Моральна шкода завдана позивачу полягає у душевних хвилюваннях та стражданнях в результаті смерті матері, перенесенні емоційного стресу, тощо.
При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує глибину та ступінь моральних і душевних страждань ОСОБА_1 , яких вона зазнала в зв`язку з смерті ОСОБА_7 в результаті вчинення протиправних дій відповідачем, а також принципи розумності та справедливості, та визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди позивачу з відповідача 500 000,00 грн. 
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Керуючись ст. 23, 1167 1177 ЦК України, ст. 5,10, 12, 13, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України,
ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 шкоду в розмірі 500 000 грн. за вчинення ним кримінального правопорушення та заподіяння смерті її матері ОСОБА_3 .
Стягнути з ПП « ОСОБА_8 користь ОСОБА_9 Володимирівни24 694 грн. завданої працівником підприємства матеріальної шкоди.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 та ПП «Буковина Трек» на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Повне судове рішення складно 28.07.2026.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 

Відповідач -  ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач : Приватне підприємство«Буковина Трек» юридична адреса: 58007, м. Чернівці, вул.Коломийська, 1А, ЄДРПОУ 33395168

Суддя: