ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

01.09.2026 | м. Суми | Справа № 920/845/26

Господарський суд Сумської області у складі судді Короленко В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №920/845/26
за позовом Спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю “Турбокомпресормаш” (вул. Новоміської сотні, буд. 2, м. Суми, 40003; код за ЄДРПОУ 23299361), 
до відповідача Комунального підприємства “Міськводоканал” Сумської міської ради (вул. Білопільський шлях, буд. 9, м. Суми, 40009; код за ЄДРПОУ 03352455), 
про зобов`язання вчинити дії

установив:
29.06.2026 позивач звернувся з позовом, відповідно до якого просить: зобов`язати КП «Міськводоканал» Сумської міської ради припинити дії пов`язані із застосуванням до СП ТОВ “Турбокомпресормаш” тарифів на оплату послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення як до юридичних осіб та зобов`язати застосувати до даного підприємства тарифи, встановлені договором на централізоване водопостачання і централізоване водовідведення №2819 від 26.06.23 і Постановою НКРЕКП №2877 від 22.12.2021, починаючи з 01.06.2024, зробивши відповідний перерахунок; покласти на відповідача судові витрати. 
29.06.2026 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №920/845/26 призначено до розгляду судді Короленко В.Л.
30.06.2026 за електронним запитом суду сформована відповідь з ЄДРПОУ, за якою відповідач – Комунальне підприємство “Міськводоканал” Сумської міської ради, зареєстрований як юридична особа з ідентифікаційним кодом 03352455 та місцезнаходженням: вул. Білопільський шлях, буд. 9, м. Суми, 40009.
Ухвалою від 02.07.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №920/845/26 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; установлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи. Копію даної ухвали направлено учасникам справи відповідно до вимог ч. 6-7 ст. 6 ГПК України.
21.07.2026 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх №3878), за яким відповідач проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
18.08.2026 позивач подав відповідь на відзив (вх №2912/26, 2751), в якому позивач позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити, поновивши строк на подання відповіді на відзив.
Судом прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву (вх №3878 від 21.07.2026).
Відповідно до ст. 42, 46, 119, 184 ГПК України, суд поновлює позивачу строк на подання відповіді на відзив, задовольнивши клопотання позивача про поновлення процесуального строку, приймає до розгляду, долучає до матеріалів справи відповідь на відзив (вх №2912/26 від 18.08.2026), а також приймає до розгляду заперечення відповідача (№4395 від 25.08.2026).
Згідно з ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі, крім випадків, передбачених статтею 252^-1 цього Кодексу.
Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом заяв по суті справи, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.
Судовий процес на виконання ч. 3 ст. 222 ГПК України не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Відповідно до статті 233 ГПК України за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, судом ухвалене рішення у даній справі.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне.
26.06.2023 між Комунальним підприємством «Міськводоканал» Сумської міської ради (далі – виконавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Турбокомпресормаш» (далі – споживач, відповідач) укладено договір №2819 з власником (користувачем) будівлі (приміщення у будівлі) про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі – договір).
Відповідно до п.1 договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі - послуги) відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, в строки і на умовах, визначених цим договором. До якості послуг встановлено такі вимоги: склад і якість питної води повинні відповідати вимогам державних санітарних норм і правил на питну воду; значення тиску питної води повинно відповідати параметрам, встановленим державними будівельними нормами і правилами та розмішуватися на офіційному вебсайті виконавця послуги https://vodokanal.sumy.ua/. Критерієм якості послуг з централізованого водовідведення є безперешкодне приймання стічних вод у мережі виконавця з мереж споживача за умови справності мереж споживача.
У пункті 2 договору зазначена інформація про споживача, а саме: в приміщенні за адресою вул. Новоміської сотні, буд. 2, м. Суми, Сумська обл., 40000, встановлено лічильник обліку холодного водопостачання С 420-40 №2212649724 ДУ 40; дата останньої періодичної повірки 14.12.2022, міжповірочний інтервал – 4 роки.
Згідно з п. 9 договору обсяг спожитих у будівлі (приміщенні у будівлі) послуг визначається за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку. Обсяг наданих споживачеві послуг з централізованого водовідведення визначається на рівні обсягів спожитих ним послуг з централізованого водопостачання та постачання гарячої води. Для споживача власника (користувача) будівлі, індивідуального (садибного) житлового будинку визначення додаткового обсягу стічних вод, що утворюються внаслідок випадання атмосферних опадів (дощу і танення снігу та льоду) і сніготанення та неорганізовано потрапляють до систем централізованого водовідведення виконавця здійснюється відповідно до Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затвердженого наказом Мінрегіону від 1 грудня 2017 року № 316. Для споживача власника (користувача) будівлі, індивідуального (садибного) житлового будинку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затвердженого наказом Мінрегіону від 1 грудня 2017 року № 316. Якщо будівлю (приміщення у будівлі) оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку централізованого водопостачання відповідно до вимог Закону України “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання”, обсяг спожитих послуг визначається як сума показань таких вузлів обліку.
Відповідно до п. 19 договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю за послуги, що розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та обсягу спожитих послуг, визначеного відповідно до Правил надання послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 року № 690 (Офіційний вісник України, 2019, № 63. ст. 2194), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року №85 та Методики розподілу.
У разі коли споживач є власником (користувачем) приміщення у будівлі, а розподіл спожитих послуг здійснюється виконавцем, такому споживачу нараховується плата за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розмішується на офіційному вебсайті виконавця послуги https://vodokanal.sumy.ua/.
У пункті 20 договору визначено, що вартість послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення визначається за обсягом спожитих послуг та встановленими відповідно до законодавства тарифами.
Станом на дату укладення цього договору тариф на послугу з централізованого водопостачання становить 15,984 гривень за куб. метр (з ПДВ), тариф на послугу з централізованого водовідведення становить 16,668 гривень за куб. метр (з ПДВ).
У разі прийняття уповноваженим органом рішення, про зміну цін/тарифів на послугу з централізованого водопостачання та/або на послугу з централізованого водовідведення виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення її у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу.
У разі зміни зазначених тарифів протягом строку дії цього договору новий розмір тарифів застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на офіційному вебсайті. 
Величина плати за скид стічних вод споживача: у систему централізованого водовідведення виконавця розраховується за формулою передбаченою Порядком визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованою водовідведення, утвердженим наказом Мінрегіону від 01 грудня 2017 року № 316.
Відповідно до п. 21 договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується споживачу, який є власником (користувачем) приміщення у будівлі, щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку розміру плати за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
Згідно з п. 22 договору виконавець формує та надає споживачу рахунок на оплату спожитих послуг не пізніше ніж за десять днів до граничного строк внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі з допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.
Відповідно до п. 23 договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що граничним строком внесення плати за спожиті послуги.
16.01.2026 позивач звернувся до відповідача із листом №1, за яким зауважив, що з 2004 року СП ТОВ «Турбокомпресормаш» обслуговує гуртожиток за адресою: вул. Новоміської сотні, 2. Відповідно до рішень Сумської міської ради від 28 листопада 2012 року №1905-МР та від 26 березня 2014 року №3159-МР зазначений гуртожиток прийнято до комунальної власності територіальної громади міста Суми. Разом з тим, на адресу СП «Турбокомпресормаш» (без попереднього інформування) почали надходити рахунки за водопостачання та водовідведення за тарифами для юридичних осіб, що не відповідає дійсності, оскільки у гуртожитку проживають люди з малозабезпечених верств населення. З огляду на зазначене, позивач просив здійснити перерахунок плати за водопостачання та водовідведення за тарифами для населення.
20.01.2026 відповідач у листі №871/24 зазначив, що мешканці гуртожитків, що перебувають на балансі юридичних осіб, не є стороною договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та не сплачують за спожиті комунальні послуги безпосередньо виконавцю. Таким чином, відповідач вважає, що застосування тарифу «населення» може здійснюватися виключно за умов укладеного публічного договору про надання комунальних послуг, що враховує перш за все підстави на право власності для оформлення окремого особового рахунку.
23.01.2026 позивач направив відповідачу лист №4, в якому позивач зазначив, що гуртожиток за адресою: вул. Новоміської сотні, 2 перебуває не у власності СП ТОВ «Турбокомпресормаш», а у власності Сумської міської громади, про що, зокрема, свідчить Акт приймання-передачі № 581 від 19.11.2013 року гуртожитку у комунальну власність. Хоча гуртожиток перебуває на балансі СП ТОВ «Турбокомпресормаш», дане підприємство займається тільки його обслуговуванням за дорученням Сумської міської ради. Позивач не є користувачем комунальних послуг, що надаються КП «Міськводоканалом», а є лише посередником між надавачем послуг і отримувачами цих послуг, якими є мешканці гуртожитку як фізичні особи. СП ТОВ «Турбокомпресормаш» не займається промисловим виробництвом, а тільки обслуговуванням гуртожитку. Позивач звертає увагу відповідача, що договірні відносини з отримання послуг від КП «Міськводоканал» укладені з СП ТОВ «Турбокомпресормаш», а не з безпосередніми отримувачами цих послуг свідчить тільки про те, що це зроблено було з метою спрощення для КП «Міськводоканалу» отримання плати за надані послуги. Позивач наголосив у листі, що СП ТОВ «Турбокомпресормаш» нічого не заважає відмовитись від своїх зобов`язань бути посередником між мешканцями гуртожитку та КП «Міськводоканалом». Тоді останній буде змушений укладати відповідні договори з кожним отримувачем його послуг, що, на нашу думку, не є кращим виходом із ситуації, що склалася, оскільки це призведе не тільки до погіршення організації водопостачання і водовідведення, але і до погіршення розрахунків за ці послуги.
На думку позивача, викладену у листі, зазначені обставини є підставою для застосування КП «Міськводоканалом» тарифів за надані послуги не як для юридичних осіб, а як до фізичних осіб. Позивач наголошує, що саме за такими тарифами СП ТОВ «Турбокомпресормаш» розраховується за отримання мешканцями гуртожитку послуг з електропостачання та теплопостачання.
Враховуючи зазначене у даному листі позивач просив здійснювати нарахування СП ТОВ «Турбокомпресормаш» за послуги водопостачання та водовідведення за тарифами, передбаченими для мешканців житлових приміщень.
18.02.2026 відповідач у листі №2125/24 надав позивачу відповідь, в якій зазначив, що мешканці гуртожитків, що знаходяться, на балансі юридичних осіб, не є стороною договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та не сплачують за спожиті комунальні послуги безпосередньо виконавцю. Застосування тарифу «населення» може здійснюватися виключно за умов укладеного публічного договору про надання комунальних послуг, що враховує перш за все, статус відповідного гуртожитку та підстави на право власності для оформлення окремого особового рахунку. Відповідач зауважив, що починаючи з 01.01.2026 нарахування за послуги КП «Міськводоканал» СМР для юридичних осіб проводиться за тарифом: на централізоване водопостачання 34,44 грн за 1 м^3; на централізоване водовідведення 35,532 грн за 1 м^3.
24.02.2026 позивач надіслав по відповідачу лист №7 в якому повторно просив зробити відповідний перерахунок плати для СП ТОВ «Турбокомпресормаш» за послуги з водопостачання та водовідведення надані мешканцям гуртожитку за адресою: м. Суми вул. Новоміської сотні, 2, та в подальшому нараховувати таку плату за тарифом «населення». Позивач у листі наголосив, що у разі відмови залишаємо за собою право звернутись для вирішення даного питання до суду з покладенням на відповідача всіх судових витрат.
04.03.2026 відповідач у листі №2641/22 заначив, що застосування тарифу «населення» може здійснюватися виключно за умов укладеного публічного договору про надання комунальних послуг, що враховує перш за все, статус відповідного гуртожитку та підстави на право власності для оформлення окремого особового рахунку. 26.06.2023 між СП ТОВ «Турбокомпресормаш» та КП «Міськводоканал» Сумської міської ради було укладено типовий договір з власником (користувачем) будівлі (приміщення у будівлі) про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення № 2819, разом з протоколом узгодження розбіжностей від 04.08.2023. Стороною договору є юридична особа СП ТОВ «Турбокомпресормаш», а не мешканці гуртожитку (фізичні особи). З огляду на зазначене відповідач повторно наголосив, що підстав для застосування тарифів для населення за зазначеним договором, укладеним з позивачем немає. 
11.03.2026 Департамент інфраструктури міста Сумської міської ради надіслав позивачу листа №598/05.01-18, в якому зазначив, що мешканці, які проживають у гуртожитку, що знаходиться на балансі позивача, не є стороною договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, та не сплачують за спожиті комунальні послуги безпосередньо виконавцю. Таким чином, тільки за умови укладання індивідуальних (публічних) договорів про надання комунальних послуг між КП «Міськводоканал» СМР та фізичними особами, які мають підстави на право власності для оформлення окремого особового рахунку, можливе нарахування за спожиті послуги за тарифами для «населення».
Рішенням Господарського суду Сумської області від 18.02.2026 у справі №920/941/18 за позовом Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради до Спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Турбокомпресормаш" про визнання договору укладеним ухвалено відмовити у задоволенні позову. Зазначене рішення набрало законної сили 19.03.2019.
Відповідно до п. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 18.02.2026 у справі №920/941/18 встановлено наступне: 
«…Згідно з рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20.05.2011 КП “Міськводоканал” СМР є виробником та виконавцем послуг з постачання холодної води та водовідведення.
Відповідно до статуту КП “Міськводоканал” СМР, основними видами діяльності підприємства є централізовані водопостачання та водовідведення. 
Як вбачається з матеріалів справи, листом від 31.10.2018 за вих. № 24/7482 позивач направив відповідачу два примірники проекту договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення № 2819 для підписання. 
Відповідач проект договору не підписав, листом № 38 від 06.11.2018 звернувся до позивача з проханням розглянути та узгодити протокол розбіжностей до договору з урахуванням пропозицій відповідача. 
Згідно з протоколом розбіжностей, відповідач не погоджується з редакцією пунктів 3.1., 4.2.7, 4.3.1., 4.3.8., 4.4.16, 5.1.2. договору, а також просить в акті розмежування внести зміни у зв`язку з відсутністю каналізаційної мережі (існує тільки одна спускова труба). 
Лист № 38 від 06.11.2018 отриманий позивачем 08.11.2018.
Розглянувши протокол розбіжностей, позивач листом від 13.11.2018 за вих. № 22/7783 надіслав відповідачу протокол узгодження розбіжностей від 12.11.2018 та зазначив про необхідність підписання проекту договору зі застереженням. 
Докази надання відповідачем відповіді на лист позивача від 13.11.2018, докази підписання відповідачем проекту договору з протоколом розбіжностей матеріали справи не містять, сторонами такі докази суду не подані…
… Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є вимоги позивача, як виконавця послуг, про визнання укладеним з відповідачем, що визначений як споживач таких послуг, договору № 2819 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення.
За змістом редакції п. 1.2. договору суб`єктом користування послугами є СП ТОВ “Турбокомпресормаш”, а п. 1.3. визначено, що послуги надаються за об`єктом: будівля гуртожитку по вул. Рибалко, 2. 
Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, згідно з рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 15.04.2014 за № 184, до комунальної власності передана частина гуртожитку, зокрема 2-5 поверхи другого під`їзду. Теж саме вбачається з акту приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність, згідно з яким до комунальної власності територіальної громади міста Суми вирішено передати частину гуртожитку по вул. Рибалка, 2, а саме 2-5 пов. другого під`їзду. Після передачі гуртожиток залишається на балансі та обслуговуванні СП ТОВ “Турбокомпресормаш”.
Як вказує відповідач, споживачами послуг фактично є мешканці гуртожитку по вул. Рибалко, 2 у м. Суми (2-5 пов. другого під`їзду), які в ньому проживають.
Доказів того, що відповідач безпосередньо користується централізованим водопостачанням та/або централізованим водовідведенням або у повному господарському віданні чи оперативному управлінні відповідача перебуває весь гуртожиток по вул. Рибалка, 2 у м. Суми і до обов`язків СП ТОВ “Турбокомпресормаш” належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення, позивачем не подано. Акт розмежування балансової належності водопровідних та каналізаційних мереж в редакції позивача, останнім суду не наданий; згідно з п. 1.4. договору, засобом обліку води є лічильник № 957170304, що є одним на весь будинок, як пояснює відповідач. 
З урахуванням викладених обставин, на підставі основних принципів господарського судочинства, за відсутності доказів того, що відповідач є споживачем послуг, які надаються позивачем відповідно до Закону України “Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення” та Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, чи в управлінні відповідача перебуває весь гуртожиток по вул. Рибалка, 2 у м. Суми, суд вважає вимоги позивача щодо укладення договору з відповідачем, як споживачем послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення у будівлі гуртожитку по вул. Рибалка, 2 у м. Суми, у запропонованій редакції необґрунтованими, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позову.»
Суд зазначає, що обставини, які були встановлені судом при розгляді справи №920/941/18, існували станом на 2019 рік і до моменту укладення між сторонами 26.06.2023 спірного договору №2819 про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.
Позивач, посилається на те, що є "колективним споживачем" в розумінні пункту 9 частини першої статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та наполягає в позові на тому, що СП ТОВ «Турбокомпресормаш» є тим споживачем, до якого повинні застосовуватись тарифи як для населення, що підтверджується не тільки відповідними нормативними документами, але і вказаним рішенням суду, що вступило у законну силу, оскільки спірний договір на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення укладений не в своїх особистих інтересах, а в інтересах мешканців гуртожитку по вулиці Новоміської сотні, 2 в м. Суми.
Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що відповідач протягом усього періоду позасудового врегулювання спору діяв добросовісно, надавав позивачу вичерпні та послідовні роз`яснення застосованого порядку нарахування плати, керуючись при цьому чинним законодавством та офіційними роз`ясненнями профільних державних органів, та зауважує, що позивач є юридичною особою - стороною індивідуального договору, а не належно оформленим колективним споживачем, тому підстав для застосування тарифу «для населення» немає.
Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» (далі - Закон) індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується таким об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Колективний споживач, згідно з пунктом 9 частини першої статті 6 цього Закону, - це юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги, а колективний договір про надання комунальних послуг укладається за рішенням співвласників (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) на умовах, визначених у такому рішенні. 
Суд погоджується з відповідачем, що спірний договір № 2819 від 26.06.2023 за своєю правовою природою є індивідуальним договором, укладеним з власником (користувачем) будівлі - юридичною особою, та не є колективним договором, укладеним з колективним споживачем в інтересах співмешканців гуртожитку. Позивач не надав жодних доказів на підтвердження свого статусу належно оформленого колективного споживача, а саме не надав: рішення співвласників (зборів мешканців) про об`єднання та про доручення позивачу представляти їхні інтереси при укладенні договору з відповідачем; статуту чи рішення про створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» або відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»; переліку фізичних осіб - мешканців гуртожитку, в інтересах яких позивач діє. 
Відповідач наголошує на тому, що правова позиція відповідача повністю узгоджується з офіційними роз`ясненнями профільних державних органів, наданих безпосередньо з приводу застосування тарифів до юридичних осіб, на балансі яких перебувають гуртожитки:
- листом Міністерства розвитку громад та територій України від 05.03.2025 №5272/25/10-25 роз`яснено, що мешканці гуртожитків, які перебувають на балансі юридичних осіб, не є стороною договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та не сплачують за спожиті комунальні послуги безпосередньо виконавцю, а застосування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для таких гуртожитків має здійснюватися виходячи з умов укладеного договору, перш за все з урахуванням статусу відповідного гуртожитку та юридичних підстав на право власності для оформлення окремого особового рахунку;
- листом НКРЕКП від 19.02.2025 № 1995/19.1.3/7-25 підтверджено, що під час надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення ліцензіат, у тому числі КП «Міськводоканал» СМР, повинен ураховувати категорію, до якої належить споживач за договором, та застосовувати відповідні тарифи саме до цієї категорії, а укладення договорів з категоріями споживачів, які не належать до співвласників багатоквартирних будинків чи власників індивідуальних садибних будинків, здійснюється у загальному порядку, визначеному частиною четвертою статті 13 Закону.
Отже, оскільки договір № 2819 укладений саме з юридичною особою – позивачем, як власником (користувачем) будівлі, а не з фізичними особами - мешканцями гуртожитку на підставі індивідуальних публічних договорів, і позивач не довів свого статусу належно оформленого колективного споживача, суд погоджується з відповідачем, що застосування до нього тарифу «для населення» є необґрунтованим.
Оскільки суд дійшов висновку, що застосування відповідачем тарифів для відповідної категорії споживачів (юридичних осіб) є правомірним та відповідає умовам спірного договору № 2819 та чинному законодавству, відсутні підстави вважати наявність надмірно сплачених коштів чи безпідставно отриманих відповідачем коштів у розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України, а відтак вимоги позивача суд визнає такими, що не підлягають задоволенню.
Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Відповідно до ст. 78 даного Кодексу достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Статтею 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до матеріалів справи суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову, з огляду на що суд відмовляє у задоволенні позову.
При ухваленні рішення у справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача судовий збір в розмірі 3328,00 грн, що сплачений за платіжною інструкцією від 03.06.2026 №71.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати позивача суд покладає на позивача.
Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
вирішив:
1. Відмовити у задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256, ст. 257 ГПК України). 
Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повне рішення складено та підписано 02.09.2026.

Суддя | В.Л. Короленко