СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року м. Харків Справа № 922/4443/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Демідова П.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Мартюхіна Н.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Олівіт" про ухвалення додаткового рішення у справі №922/4443/25 за результатами розгляду апеляційної скарги Харківського обласного центру зайнятості (вх.№1127Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 29.04.2026 та додаткове рішення від 12.05.2026 у справі №922/4443/25

за позовом: Харківського обласного центру зайнятості, Харківська обл, м.Харків,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Олівіт", Харківська обл, м.Харків,
про стягнення коштів,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Харківський обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олівіт" про стягнення коштів мікрогранту в сумі 102 344,99 грн.
Господарський суд Харківської області (суддя Ю.Ю. Мужичук) рішенням від 29.04.2026 (повне рішення складено 01.05.2026) в позові відмовив повністю.
04.05.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Олівіт" до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вх.№10644 від 05.05.2026 ), в якій він просив ухвалити додаткове судове рішення для вирішення питання про судові витрати та стягнути з Харківського обласного центру зайнятості витрати на правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.
Господарський суд Харківської області (суддя Ю.Ю. Мужичук) додатковим рішенням від 12.05.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Олівіт" про ухвалення додаткового рішення (вх.№10644 від 05.05.2026) задовольнив частково; стягнув з Харківського обласного центру зайнятості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Олівіт" витрати на правничу допомогу у розмірі 26 000,00 грн.
Харківський обласний центр зайнятості, не погоджуючись зі вказаними рішеннями, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, просив скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 29.04.2026 та додаткове рішення від 12.05.2026 по справі № 922/4443/25, прийняти нове рішення про задоволення позовної заяви.
Східний апеляційний господарський суд постановою від 30.06.2026 апеляційну скаргу Харківського обласного центру зайнятості (вх.№1127Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 29.04.2026 та додаткове рішення від 12.05.2026 у справі №922/4443/25 - залишив без задоволення; рішення Господарського суду Харківської області від 29.04.2026 у справі №922/4443/25 залишив без змін; додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 12.05.2026 у справі №922/4443/25 залишив без змін.
02.07.2026 від відповідача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.07.2026 заяву у справі №922/4443/25 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Демідова П.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Мартюхіна Н.О.
Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 06.07.2026 прийняв заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Олівіт" про ухвалення додаткового рішення у справі №922/4443/25 до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановив позивачу строк для надання письмових пояснень або заперечень з приводу заяви з доказами надсилання їх копій заявнику до 13.07.2026 включно.
Копія вказаної ухвали направлена до електронних кабінетів сторін у справі.
Відповідно до ч.1 ст.285 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) судові рішення суду апеляційної інстанції вручаються (видаються або надсилаються) в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.
Частиною 6 ст.242 ГПК України, передбачено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. 
Згідно з довідками, сформованими в комп`ютерній програмі “Діловодство спеціалізованого суду” копія ухвали суду від 06.07.2026 доставлена до електронних кабінетів учасників провадження у справі 06.07.2026 після 14:00, у зв`язку з чим, враховуючи положення ч.6 ст.242 ГПК України, копія ухвали вважається врученою 06.07.2026. 
08.07.2026 від Харківського обласного центру зайнятості до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
Відповідно до ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів наголошує, що в умовах перебування головуючого судді у відпустці та у зв`язку з відсутністю підстав для передачі прийнятої до розгляду заяви на повторний автоматизований розподіл додаткова постанова ухвалюється невідкладно після виходу головуючого судді з відпустки.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Олівіт", додані до неї документи та матеріали справи колегія суддів встановила наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Олівіт" звернулось до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове судове рішення для вирішення питання про судові витрати та стягнути з Харківського обласного центру зайнятості витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
В підтвердження понесених витрат відповідачем надано копії наступних документів: договору про надання правової допомоги №17/12-25-АО від 17.12.2025, рахунку №30/06-26 від 30.06.2026 на суму 10 000,00грн, акту приймання-передачі наданих послуг від 30.06.2026 до договору про надання правової допомоги №17/12-25-АО від 17.12.2025 та рішення №13/1/7 від 21.07.2021 «Про розгляд звернень адвокатів Харківщини стосовно необхідності перегляду розробки (мінімальних) ставок адвокатського гонорару».
Харківський обласний центр зайнятості у поданому клопотанні просить зменшити розмір стягнення витрат на правову допомогу з 10 000,00 грн до 4 000,00 грн, посилаючись на те, що заявлені відповідачем витрати є надмірними, нерозумними та несправедливими, оскільки сума та кількість годин, визначених за підготовку й подання відзиву на апеляційну скаргу, а також вартість участі у судовому засіданні, враховуючи його тривалість, на думку позивача, є завищеними. 
З матеріалів справи вбачається, що 17.12.2025 між Адвокатським об`єднанням «Гардіум» (далі по тексту – АО) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олівіт» (далі по тексту - клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №17/12-25-АО, відповідно до п.1 якого, АО зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з п.1.2 договору сторони погодили, що представництво клієнта за умовами даного договору передбачає здійснення АО діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та кримінальному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Пунктом 2 договору визначено, що з метою реалізації цього договору Клієнт уповноважує АО: здійснювати всі необхідні дії, пов`язані із представництвом Клієнта в судах незалежно від територіальності, спеціалізації та інстанційності (п.2.2). 
Відповідно до п.8 договору розмір винагороди за надання правової допомоги за цим договором встановлюється в актах прийому-передачі наданих послуг. Розмір винагороди у справах (спорах), що мають майновий характер, може встановлюватися у відсотковому співвідношенні від ціни позову, повідомлення–рішення (іншого акту суб`єкта владних повноважень). У разі досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає Клієнт, Сторони можуть узгодити доплату до винагороди за позитивний результат.
Про надання послуг за цим Договором Сторони складають Акт прийому-передачі наданих послуг (далі по тексту - Акт) (п.9 Договору).
Пунктами 9.1, 9.2 Договору передбачено, що оплата підлягає перерахуванню Клієнтом у безготівковій формі/або у готівковій формі протягом 10 робочих днів з моменту отримання Рахунку та Акту. Право АО на отримання винагороди не залежить від результату виконання доручення.
Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2026 року (п.25 Договору).
30.06.2026 на виконання умов договору сторони склали акт приймання-передачі послуг, відповідно до якого АО за період часу з 27.05.2026 по 30.06.2026 включно надало клієнту послуги з юридичного консультування та юридичного представництва відповідно до договору, а саме: ознайомлення з апеляційною скаргою Харківського обласного центру зайнятості по №922/4443/25, складання та подання відзиву на апеляційну скаргу, кількістю 8 годин, вартістю 6000,00грн (виконавець Чуб С.В.); участь у судовому засіданні 30.06.2026 у справі №922/4443/25, вартістю 4000,00грн (виконавець Іванченко Е.І.). За вказаним актом сторони, зокрема, погодили, що вартість послуг за зазначений в п.1 Акту період складає 10 000,00грн та оплата послуг здійснюється клієнтом протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі №922/4443/25 або ухвалення судом додаткового рішення про розподіл судових витрат. 
АО «Гардіум» виставило ТОВ «Олівіт» рахунок №30/06-26 від 30.06.2026 за представництво інтересів у суді апеляційної інстанції по справі №922/4443/25, на підставі договору про надання правової допомоги №17/12-25 АО від 17.12.2025, в загальній сумі 10000,00грн.
Надаючи оцінку розміру витрат, їх обґрунтованості, співмірності зі складністю справи, витраченому адвокатом часу, колегія суддів враховує наступне. 
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).
Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 ГПК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що факт понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості. Відсутність документального підтвердження факту понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.
Згідно зі ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено види адвокатської діяльності, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. 
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. 
Складання та подання стороною документів, які пов`язані із представництвом інтересів у суді, без наявності відомостей щодо їх явної безпідставності, може бути предметом розподілу витрат за результатом розгляду справи, з огляду на те, що такі дії в повній мірі слугуватимуть можливості надати правничу допомогу (відповідну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.10.2022 у справі №910/19650/20).
В пунктах 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19 зазначено, що нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Також, відповідно до усталеної практики Верховного Суду, суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
Об`єднана палата Касаційного господарського суду У постанові від 03.11.2023 у справі №914/2355/21 висловила правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Отже, у вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд керуючись принципами пропорційності та справедливості, має обов`язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства (вимогам статей 123, 124, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, визначеними у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Предметом розгляду даної справи були рішення та додаткове рішення суду першої інстанції, ухвалені за результатами розгляду позовних вимог Харківського обласного центру зайнятості про стягнення коштів мікрогранту в сумі 102 344,99грн, з посиланням на нецільове використання коштів.
З матеріалів справи вбачається, що в межах апеляційного провадження представником позивача складено та направлено до суду: заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді на 2 аркушах та відзив на апеляційну скаргу на 9 аркушах. Крім того, представник позивача брав участь у судовому засіданні, призначеному на 30.06.2026 в залі суду.
Як зазначено відповідачем в акті приймання-передачі послуг на ознайомлення з матеріалами справи та складення відзиву на апеляційного скаргу ним витрачено 8 годин, разом з тим зі змісту поданого відзиву вбачається, що він фактично повністю дублюється з відзиву відповідача поданого до суду першої інстанції, до того ж, апеляційна скарга складена на 9 аркушах та відповідає змісту поданих позивачем процесуальних документів (позовної заяви, відповіді на відзив, додаткових пояснень), а також не містить будь-яких нових фактів та обставин, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що відповідачем витрачено 8 годин на зазначені ним процесуальні дії, в умовах здійснення представництва в суді першої інстанції тим ж особами та з тих же обставин і підстав. 
Крім того, відповідач визначає вартість за участь у судовому засіданні 30.06.2026 у справі №922/4443/25 в розмірі 4000,00грн, при цьому з урахуванням перерви вказане засідання тривало 20 хвилин та в ході розгляду справи позиція відповідача ґрунтувалась на позиції захисту в суді першої інстанції, була сталою та не змінювалась, а також не потребувала відповідей на будь-які додаткові питання. 
Вищевказане свідчить про завищення відповідачем часу на підготовку процесуальних документів та вчинених процесуальних дій, та відповідно про неспівмірність витраченого часу з заявленою до стягнення вартістю. 
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неспівмірні зі складністю справи і необхідним обсягом правничих послуг, а отже, їх розмір є необґрунтованим.
Колегія суддів також враховує правову позицію Верховного суду у постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17, в якій Суд виснував, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. 
Зважаючи на викладені у цій додатковій постанові обставини, враховуючи заперечення Харківського обласного центру зайнятості, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення всієї заявленої суми витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн на позивача, у зв`язку з чим заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню у розмірі 5 000,00грн як таких, що відповідають критеріям справедливості та розумності їхнього розміру. В іншій частині заявлений розмір витрат, на переконання суду, не є співмірними з урахуванням складності справи, витраченого часу та обсягом наданих послуг, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 123, 129, 221, 244, 281-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Олівіт" про ухвалення додаткового рішення у справі №922/4443/25 - задовольнити частково.
2.Стягнути з Харківського обласного центру зайнятості (61068, м.Харків, вул. Громадського Олега, буд.1-А; код ЄДРПОУ 03491277) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Олівіт" (61082, м.Харків, вул.Високогірна, буд.2А; код ЄДРПОУ 30429969) витрати на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 5 000,00грн.
3.В іншій частині заяви - відмовити.
4.Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок та строки оскарження передбачені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя П.В. Демідова 

Суддя О.О. Крестьянінов 

Суддя Н.О. Мартюхіна